Р І Ш Е Н Н Я

25 квітня 2018 року Справа № 913/66/18

Провадження №1/913/66/18

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, м. Золоте Луганської області

про стягнення 3780194 грн. 30 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Бикова К.А.

В засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю № 14-85 від 14.04.2017;

від відповідача представник не викликався;

Суть спору: про стягнення 1400218 грн. 78 коп. боргу за природний газ, 1181164 грн. 31 коп. пені, 214681 грн. 36 коп. 3% річних та 984129 грн. 85 коп. інфляційних нарахувань за договором купівлі-продажу природного газу від 26.12.2014 № 2361/15-ТЕ-20.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору.

Так, між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивачем) та ОСОБА_1 підприємством Первомайськтеплокомуненерго (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 2361/15-ТЕ-20, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем вказаних вище умов договору щодо оплати вартості природного газу за наступними актами приймання-передачі: від 31.01.2015 на суму 627540 грн. 15 коп., від 28.02.2015 на суму 458209 грн. 53, коп., від 31.03.2015 на суму 478956 грн. 42 коп., від 30.04.2015 на суму 214440 грн. 43 коп., від 31.10.2015 на суму 475195 грн. 41 коп., від 30.11.2015 на суму 1128872 грн. 05 коп., від 31.12.2015 на суму 1490951 грн. 79 коп., на загальну суму 4974165 грн. 78 коп.

Оскільки оплату за переданий газ відповідач в повному обсязі не здійснив на порушення п. 6.1. договору, за яким остаточна оплата за газ мала здійснюватися до 14 числа відповідного місяця, утворилась заборгованість у сумі 1400218 грн. 78 коп. та позивач звернувся до суду.

Також у звязку з порушенням грошових зобовязань нараховані додаткові вимоги на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді 3% в сумі 214681 грн. 36 коп., інфляційних нарахувань 984129 грн. 85 коп. та пені 1181164 грн. 31 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 05.03.2018 проти позову заперечує з посиланням на дію Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13.01.2015 № 85-VІІІ, ст. 2 якого встановлено мораторій на час, визначений у ст. 1 цього Закону на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Відповідач зазначає, що КП Первомайськтеплокомуненерго є виконавцем (виробником) житлово-комунальних послуг, у т.ч постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Також відповідачем заявлене клопотання про застосування спеціальних правил позовної давності в один рік щодо вимог по пені.

Позивач у відповіді на відзив за листом від 16.03.2018 № 14/4-93 доводи відповідача відхиляє на посилається на відсутність у нього статусу енергопостачальної компанії за змістом вказаного вище Закону України від 13.01.2015 № 85-VІІІ. Щодо застосування позовної давності, то позивач зазначає про встановлення такого строку за спірними правовідносинами у 5 років за умовами п. 9.3 укладеного договору № 2361/15-ТЕ-20 від 26.12.2014.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази у сукупності, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість позову та його неповне задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Матеріалами справи підтверджено існування заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ у сумі 1400218 грн. 78 коп., що є залишком боргу за зобовязаннями грудня 2015 року, зокрема, акт приймання-передачі від 31.12.2015 на суму 1490951 грн. 79 коп. підписаний сторонами належним чином.

Втім, як свідчать матеріали справи, після звернення позивача з позовом до суду 08.02.2018 відповідач платіжним дорученням від 27.02.2018 № 6 повністю сплатив заборгованість у сумі 1400218 грн. 78 коп., що підтверджено документально та позивачем.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України провадження у справі закривається, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що в частині боргу провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у загальній сумі 1181164 грн. 31 коп., то ці вимоги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13.01.2015 № 85-VIII (набрав чинності з 07.02.2015) у редакції Закону України від 25.12.2015 № 928- VIII метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція.

Згідно з ч.2 ст.2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Втім, Законом № 928- VIII від 25.12.2015 дію ст. 1 зупинено до завершення антитерористичної операції, яка у спірний період та на цей час триває.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Відповідно до Статуту КП Первомайськтеплокомуненерго (п. 2.1) основною метою та видати діяльності підприємства є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення споживачам.

Додані до справи копії ліцензій №№ 759 від 11.12.2014, видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, підтверджують види діяльності КП Первомайськтеплокомуненерго по транспортуванню теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачанню теплової енергії, виробництву теплової енергії.

Водночас, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Золоте Луганської області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затв. розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Відповідно до п. 6 Статуту ПАТ НАК Нафтогаз України предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом. Згідно п.2 ст.1 Постанови КМУ від 25.07.2012р. № 705 Про визначення гарантованих постачальників природного газу ПАТ НАК Нафтогаз України є гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн.куб.метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, він є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем (виробником) житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання (вироблення) відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ НАК Нафтогаз України є постачальником енергоресурсу, наведені вище положення Закону України від 13.01.2015 № 85-VIII розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 2361/15-ТЕ-20 від 26.12.2014.

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції триває до завершення АТО.

Таким чином, нарахування позивачем пені за зобовязаннями січня-грудня 2015 року протирічить Закону України від 13.01.2015 № 85-VIII, а тому у цій частині вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Щодо клопотання відповідача про застосування по справі правил позовної давності до пені, то суд його відхиляє, оскільки, як вірно зазначив позивач у відповіді на відзив, п. 9.3 укладеного договору № 2361/15-ТЕ-20 від 26.12.2014 сторонами збільшено позовну давність щодо вимог за цим правочином, у т.ч. по пені. Збільшена позовна давність складає 5 років.

Решта позовних вимог про стягнення 214681 грн. 36 коп. 3% річних (за період з 17.02.2015 по 26.12.2017) та 984129 грн. 85 коп. інфляційних нарахувань (за період з березня 2015 року по листопад 2017 року) є обгрунтованими та такими, що відповідають ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факти прострочення сплати спожитого природного газу на протязі спірного періоду відповідачем не заперечуються.

За таких обставин позов задовольняється частково на суми 214681 грн. 36 коп. 3% річних та 984129 грн. 85 коп. інфляційних втрат з віднесенням на відповідача судового збору з цієї частини у сумі 17982 грн. 16 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України.

На суму 1400218 грн. 78 коп. боргу провадження у справі слід закрити з підстав, вказаних вище. Судовий збір з цієї частини підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України в порядку, встановленому Законом України Про судовий збір (в редакції Закону від 22.05.2015 № 484-VIIII) за його відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232-233, 236-241, 247, 252 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Первомайськтеплокомуненерго, м. Золоте Луганської області, вул. Молодіжна, б. 22а, ідент. код 32082152 на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідент. код 20077720 214681 грн. 36 коп. 3% річних, 984129 грн. 85 коп. інфляційних втрат, 17982 грн. 16 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позову на суму 1181164 грн. 31 коп. пені відмовити.

4. Провадження у справі на суму 1400218 грн. 78 коп. боргу закрити.

У відповідності до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 27.04.2018.

Суддя Н.М.Зюбанова