КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Справа№ 910/22883/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Вінницькій Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лисенко В.О. адвокат за довіреністю від 11.12.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 (повна ухвала складена 23.02.2018)

у справі №910/22883/17 (головуючий суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсною Додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору від 30.12.2015 №16-192-Н

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про визнання недійсною Додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору від 30.12.2015 № 16-192-Н.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/22883/17 позов залишено без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України.

В обґрунтування підстав залишення позову без розгляду суд першої інстанції послався на те, що 04.07.2017 Господарським судом Херсонської області було постановлено рішення у справі №923/1460/16, яке набрало законної сили, яким було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" про визнання додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору купівлі - продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-192-Н недійсною.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" 07.03.2018 (згідно відбитку календарного штемпелю на конверті) подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підстави позову, який розглядався судом у справі №923/1460/16, відрізняються від підстав позову у даній справі, крім цього, спір у справі №923/1460/16 вже розглянутий.

Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

21.03.2018 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Київського апеляційного господарського суду та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, призначено розгляд справи на 17.04.2018.

16.04.2018 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Позивач явку представників у судове засідання не забезпечив. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали оскарження, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на недодержання умов цивільного законодавства при укладенні Додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору від 30.12.2015 № 16-192-Н.

Зокрема, позивач посилається на те, що спірна Додаткова угода суперечить Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.08.2015 №493/688, Постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", що є недодержанням ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України та відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є підставою недійсності вказаної Додаткової угоди.

Також з матеріалів справи вбачається, що 04.07.2017 Господарським судом Херсонської області було постановлено рішення у справі №923/1460/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" про визнання додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору купівлі - продажу природного газу від 30.12.2015 № 16-192-Н недійсною, яким у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської від 04.07.2017- у справі №923/1460/16 - без змін.

В якості підстави позову, який розглядався у справі №923/1460/16, позивач посилався на те, що спірну Додаткову угоду укладено під впливом тяжких обставин, а тому просив визнати її недійсною на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/22883/17 позов залишено без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України.

Приймаючи зазначену ухвалу місцевий господарський суд прийшов до висновку, що вже є рішення суду у справі із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсною Додаткової угоди № 5 від 23.05.2016 до Договору від 30.12.2015 №16-192-Н підлягає залишенню без розгляду

Однак, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Як зазначено у п. 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Частиною 1 статті 226 ГПК України, на яку послався суд першої інстанції, встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З системного аналізу положень зазначеної норми вбачається, що для залишення позову без розгляду за вказаних підстав необхідна одночасна наявність наступних умов:

- наявність провадження з аналогічного спору в цьому або іншому суді.

- спір між тими самими сторонами;

- спір про той самий предмет;

- спір з тих самих підстав.

Отже, у даному випадку мається на увазі, що в тотожній справі порушено провадження, але розгляд справи не завершено.

Проте, як зазначено вище, в провадженні інших судів відсутні справи з аналогічного спору, оскільки спір у справі №923/1460/16 розглянутий, а рішення Господарського суду Херсонської області у вказаній справі набрало законної сили.

Крім цього, підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою позову у даній справі є посилання позивача на те, що спірна Додаткова угода укладена з недодержанням ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, що відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є підставою її недійсності, а у справі №923/1460/16 позивач посилався на те, що спірну Додаткову угоду було укладено під впливом тяжких обставин, тому просив визнати її недійсною на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України.

Отже, підстави позову у даній справі та у справі №923/1460/16 є різними.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року №475/97-ВР із змінами і доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший Протокол, протоколи №4 і №7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року та Протоколи №2 і №11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, безпідставне залишення позову без розгляду порушує право сторін на вирішення спору щодо їх прав та обов'язків.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що зазначені місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі обставини не є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 року у справі №910/22883/17 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі №910/22883/17

3. Матеріали справи №910/22883/17 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.04.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець