ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. Справа № 920/1154/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників:

позивача – не з’явився

відповідача – не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (вх. №416С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.02.2018 у справі №920/1154/17 (суддя Резніченко О.Ю., повний текст рішення складено 06.02.2018)

за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ

до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Нове місто”, м.Суми

про стягнення 6489,11 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, позивач по справі, звернулося до господарського суду Сумської області із позовною заявою про стягнення з ОСББ “Нове місто” 1519,69 грн пені, 303,94 грн - 3% річних, 25,43 грн інфляційних втрат, 4640,05 грн штрафу за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 28.08.2012 договору №12/361-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.02.2018 по справі №920/1154/17 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСББ “Нове місто” на користь ПАТ “НАК “Нафтогаз України” 500,00 грн пені, 500,00 грн штрафу, 25,43 грн інфляційних втрат, 288,46 грн – 3% річних, 1596,18 грн. – витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись частково з даним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення господарського суду Сумської області від 05.02.2018 по справі №920/1154/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 1019,69 грн та штрафу у сумі 4140,05 грн та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 1019,69 грн та штрафу у сумі 4140,05 грн, у стягненні яких було відмовлено.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що при зменшенні розміру пені суд мав враховувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов’язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов’язанні. Крім того, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 Цивільного кодексу України, не з’ясувавши всіх обставин, з’ясування яких передбачене згаданою нормою. Господарський суд, при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об’єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов’язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Також під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача і не було з’ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов’язання, а також не було оцінено розмір таких збитків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018 у справі №920/1154/17 для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 було відкрито апеляційне провадження та встановлено строк відповідачу до 26.03.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 апеляційну скаргу було призначено до розгляду на 24.04.2018.

30.03.2018 відповідач ОСББ «Нове місто» засобами поштового зв’язку направив відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Сумської області від 05.02.2018 залишити без змін. При цьому, відповідач зазначив, що на його думку апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, вірно застосовано судом як норми матеріального так і процесуального права, в повному обсязі з’ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в рішенні. Крім того, відповідач зазначає, що судом було враховано відсутність основного боргу за укладеним між сторонами договором, а також те, що порушення виконання зобов’язання за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Відповідач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із заявою про розгляд справи без участі ОСІБ «Нове місто», у зв’язку з тим, що в кошторисі відповідача не передбачені кошти на квитки та відрядження, відповідач не може прибути на судове засідання і просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 196 ГПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача не скористався наданим процесуальним правом на участь в судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить вищевказане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, інформацію про час та місце проведення судового засідання 24.04.2018 було розміщено на веб-адресою http://court.gov.ua/fair/, а ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, Харківським апеляційним господарським судом було здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 зазначеного Кодексу, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 28.08.2012 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець, позивач по справі) та Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Нове місто» (покупець, відповідач по справі), було укладено договір №12/361-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Порядок та умови проведення розрахунків сторони визначили у розділі 6-му договору. Так, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Відповідно до п. 7.2 договору купівлі-продажу природного газу №12/361-ТЕ-29 від 28.08.2012, у разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору відповідач у безспірному порядку зобов’язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 9.3 договору сторони дійшли згоди, щодо порядку вирішення спорів і зазначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п’ять) років.

Протягом листопада – грудня 2012 року за договором позивачем було передано відповідачу природного газу на загальну суму 76686,41 грн, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу, підписаними повноважними представниками сторін та скріпленими їх печатками від 31.10.2012, від 30.11.2012, від 31.12.2012, копії яких долучені до матеріалів справи.

Позивачем до матеріалів справи надана виписка операцій між сторонами по договору за період з 01.08.2012 по 31.08.2017 з якої вбачається, що відповідачем сплачено позивачу 76686, 41 грн за поставлений природний газ, однак з порушенням строків, які встановлені п. 6.1 договору.

Звертаючись до господарського суду, позивач послався на те, що відповідач свої зобов'язання за договором поставки природного газу виконав неналежним чином, а саме з порушенням строків, в зв’язку з чим позивачем було подано позовну заяву до господарського суду про стягнення з відповідача 303,94 грн - 3% річних, 25,43 грн - інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, а також 1519,69 грн - пені, 4640,05 грн - штрафу відповідно до п. 7.2 договору.

Господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що відповідач є неприбутковою організацією, яка не здійснює господарської діяльності на отримання прибутку і яка утримує лише один будинок з 39 квартир, більшість з яких є соціальними. Відповідач не має інших джерел фінансування для оплати за постачання та транспортування газу, окрім коштів, які надходили від мешканців будинку по внесках з утримання будинку та прибудинкових територій. Також враховано судом і факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами договором, а також те, що порушення виконання зобов'язання за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Крім того, суд бере до уваги фінансове становище відповідача, загальну економічну ситуацію, яка склалась в країні, високий ступінь інфляційних процесів в економіці країни.

З висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог погоджується колегія суддів.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Так, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань по договору №12/361-ТЕ-29 від 28.08.2012 позивач просив суд стягнути з відповідача 303,94 грн – 3 % річних та 25,43 грн інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Також боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми.

Слід зазначити, що звертаючись до господарського суду першої інстанції із вимогою про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 303,94 грн, позивачем не було враховано сплату боргу від 27.03.2013 на суму 6279,12 грн, яка підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи те, що позивачем при поданні розрахунку 3 % річних не було враховано сплату відповідачем коштів за період з 14.03.2013 по 26.03.2013, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 232 Господарського кодексу України, позовні вимоги стосовно стягнення 303,94 грн - 3 % річних визнані судом такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: в сумі 288,46 грн, а позовні вимоги щодо стягнення 25,43 грн інфляційних витрат задоволено повністю. Із зазначеним висновком місцевого господарського суду погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Також, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача 4640,05 грн - 7% штрафу та 1519,69 грн - пені за загальний період з 14.11.2012 по 25.04.2013.З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 ГК України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання до учасника господарських відносин застосовуються штрафні санкції, які, відповідно до ст. 231 ГК України, застосовуються у розмірі встановленому законом або договором.

Як вже зазначалось, пунктом 7.2 договору передбачена відповідальність відповідача у разі невиконання п. 6.1 договору, згідно якої останній повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Враховуючи, що відповідачем були порушені строки з оплати поставленого позивачем газу, а пеня та штраф передбачені сторонами у договорі, господарський суд першої інстанції цілком обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу за загальний період з 14.11.2012 по 26.03.2013.

Однак, при задоволенні позовних вимог в частині стягнення з об’єднання відповідача сум пені та штрафу, місцевий господарський суд врахував клопотання відповідальної сторони про зменшення розміру пені та штрафу за загальний період з 14.112012 по 26.03.2013 та стягнув з відповідача на користь позивача 500,00 грн пені за вищезазначений період та 500,00 грн штрафу.

Керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч.2 ст. 233 ГК України, а також враховуючи приписи щодо можливості зменшення розміру пені за рішенням господарського суду, які викладені у п.2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань» та у п.7 оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань», суд першої інстанції вважав за необхідне зменшити розмір пені з огляду на те, що відповідач знаходиться у тяжкому фінансовому стані, а неможливість сплати боргу у визначені терміни була зумовлена незалежними від волі відповідача причинами, оскільки більшість мешканців будинку це пенсіонери, Чорнобильці, багатодітні родини, сім’ї, що виховують дітей інвалідів, військовослужбовців.

Повторно переглядаючи справу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів погоджується с висновками, викладеними в рішенні суду, оскільки судом першої інстанції надано належну правову оцінку матеріалам справи по суті даного господарського спору, а також доводам та документальним доказам на підтвердження обставин, викладених в клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, досліджені надані відповідачем документи в обґрунтування тяжкого фінансового стану підприємства, винятковості обставин, з якими закон пов’язує можливість зменшення штрафних санкцій, в зв’язку з чим, з урахуванням також інтересів позивача, суд першої інстанції цілком правомірно застосував норми ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України та частково зменшив розмір нарахованої пені.

В свою чергу, позивач посилається на відсутність підстав для зменшення заявленої до стягнення пені в зв’язку з невірним застосуванням судом першої інстанції норм ст. 233 ГК України, ст.ст. 549-552 ЦК України.

З приводу наведених позивачем доводів, колегія суддів зазначає наступне.

За ч. 1 ст. 549. п. З ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Відповідач вказує на винятковість ситуації, яка полягає в тому, що Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Нове місто" є неприбутковою організацією, яка обслуговує лише один будинок з 39 квартир, більшість з яких є соціальними, та в яких проживають пенсіонери, чорнобильці, багатодітні родини, сім’ї, що виховують дітей інвалідів, військовослужбовців, які перебували і перебувають в зоні АТО. Відповідач зазначає, що мешканці будинку мають заборгованість перед відповідачем за житлово-комунальні послуги не тому, що вони не бажають вчасно сплачувати за послуги опалення, а тому що вони не завжди мають чим сплачувати.

При цьому, на підтвердження факту неприбутковості Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку "Нове місто" відповідачем надано до суду копію рішення державної податкової інспекції в м. Суми №915 від 22.11.2016 про внесення організації до реєстру неприбуткових організацій.

Також, відповідач надав до суду копії документів мешканців, що підтверджують проживання в будинку пенсіонерів, чорнобильців, інвалідів, військовослужбовців.

Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником, що відповідає позиції, викладеній в інформаційному листі ВГСУ від 07.04.2008 №01-8/211.

Разом з цим, колегія суддів враховує те, що ст. 233 Господарського суду України не встановлено конкретних критеріїв, за наявності яких суд зменшує заявлені до стягнення суми штрафних санкцій у тому чи іншому обсязі, відтак відповідний висновок має узгоджуватись зі ст. 3 Цивільного кодексу України, якою визначено загальні засади цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нове місто» є неприбутковою організацією, яка обслуговує будинок з квартир, більшість з яких є соціальними. Фінансування підприємства відповідача здійснюється за рахунок платежів від надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинку, які в свою чергу здійснюють оплату наданих відповідачем послуг невчасно.

Таким чином, господарським судом встановлено винятковість обставин у даній справи, які пов'язано з тим, що прострочка з оплати газу за спірним договором виникла через скрутний фінансовий стан підприємства внаслідок несвоєчасного надходження платежів від мешканців будинку, яким надаються пільги, а також внаслідок несплати житлово-комунальних послуг громадянами, які відбули до складу сил та засобів, що залучаються та беруть участь в АТО з метою виконання службових (бойових завдань).

В даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач є неприбутковою організацією, підприємство не здійснює господарської діяльності спрямованої на отримання прибутку і не має іншого джерела доходів; в матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, що свідчать те, що внаслідок порушення саме відповідачем своїх зобов'язань, кредитор зазнав збитків; відповідач регулярно здійснював внесення платежів за природний газ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно скористався своїм правом щодо часткового зменшення розміру нарахованої пені та штрафу.

Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, в даному випадку розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, а також, виходячи з принципу розумності та справедливості.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду першої інстанції відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються, не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Сумської області від 05.02.2018 у справі №920/1154/17 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.02.2018 у справі №920/1154/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02.05.2018.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Пелипенко Н.М.