ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.04.2018 Справа № 905/382/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення 38655 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи -,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», звернулось із позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення штрафу у розмірі 38655 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у вересні 2017 року зі станції Росія Донецької залізниці відповідач згідно накладної №51693737 у вагоні №65521148 відправив вантаж на станцію ОСОБА_1 залізниці.

На проміжній станції Синельникове - 1 Придніпровської залізниці 04.09.2017р. проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 38655 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст. 6, 24, 118, 122 Статуту залізниць України, ст. ст. 22, 61, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, Правилами перевезення вантажів.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.03.2018р. позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у звязку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, а позивачу для подання відповіді на відзив.

20.03.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що маса вантажу у вагоні №65521148 збільшилась внаслідок опадів під час слідування залізничного составу. Крім того, відповідач вважає, що комерційний акт №450003/308/46 від 04.09.2917р. не може оцінюватися як доказ, оскільки в залізничній накладній відсутня відмітка про складання на попутній станції комерційного акту.

21.03.2018 позивач, через канцелярію суду, подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування необхідності призначити судове засідання позивачем зазначено потреба надання представниками залізниці фахових пояснень, щодо суті позовних вимог та заперечень відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.03.2018 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

29 серпня 2017 року зі станції Росія Донецької залізниці відповідач згідно накладної №51693737 у вагоні №65521148 відправив на станцію ОСОБА_1 залізниці вантаж концентрат вугільний.

При оформленні залізничної накладної №51693737 вантажовідправником вказано масу вантажу: нетто 690000 кг, маса вагона №65521148 21700 кг. Вантаж у вагон завантажено вантажовідправником ПАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія».

Згідно п.20 залізничної накладної №51693737 у вагон завантажено вугільний концентрат у вологому стані. Вагон завантажено до повної місткості вище бортів. Поверхня вантажу маркована вапняним розчином та трьома повздовжніми бороздами.

01.09.2017р. згідно акту загальної форми №395а на проміжній станції Синельникове 1 Придніпровської залізниці вагон №65521148 було відчеплений для проведення контрольного зважування. Проте з причини поломки вагопроцесора, що підтверджується паспортом на ваги ст. Синельникове 1, зважування цього вагону не проводилось (а.с.16).

03.09.2017р. на станції Синельникове 1 було складено акт загальної форми №2193 та по досильній накладній №46240727 вагон №65521148 відправлено на ст. Нижньодніпровськ-Вузол (а.с.13). При цьому у графі 49 накладної зроблено запис «Комерційний акт №450003/308 про більше ніж 1250 кг.», що спростовує доводи відповідача про відсутність в залізничній накладній відмітки про складання на попутній станції комерційного акту.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 04.09.2017р. залізницею було здійснене контрольне комісійне переважування вагону №65521148.

Під час зважування 04.09.2017р.. в статичному стані 150-тонних статичних вагах станції, повірених 13.01.2017р., виявилось, що у вагоні № 65521148 вага брутто 91950кг, вага тари з документу 21700кг, вага нетто - 70250 кг, що більше маси зазначеної у накладній на 1250 кг.

Також у розділі «Д» комерційного акту зазначено, що навантаження в вагоні рівномірне, на рівні бортів, без поглиблень. Маркування вапняним розчином та трьома повздовжніми бороздами не порушене. В технічному стані вагон справний. При повторному зважуванні вагона вага підтвердилась.

Факт неправильності зазначення маси вантажу у вагоні №65521148 підтверджується комерційним актом №450003/308/46 від 04.09.2917р., який підписаний черговою по станції, прийомоздавальником, робітником станції.

Відомості щодо наявності маркування вантажу, викладені в комерційному акті №450003/308/46 спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, щодо змивання поверхні вантажу опадами під час слідування спірного вагону за маршрутом.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками один раз в 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 13.01.2017р. (а.с.18).

Тобто, наявна у матеріалах справи копія технічного паспорту засобу вимірювальної техніки (ваги) станції Нижньодніпровськ - Вузол дають підстави вважати, що дані ваги є придатними до використання, перебувають у справному технічному стані та у встановлений строк пройшли державну перевірку.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у вагоні № 65521148 позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 38655 грн. із розрахунку: 7731 грн. (тариф) х 5.

Як вбачається із матеріалів справи, вимога позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до сплати штрафу, нарахованого позивачем у звязку з невірним зазначенням маси вантажу.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII, що набрав чинності 15.12.2017р., Закону України Про залізничний транспорт, Статутом залізниць України, Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334, Правилами оформлення перевізних документів, Правилами приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР (далі Закон № 273) встановлює, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 306 Господарського кодексу України, встановлює, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт» нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу.

У відповідності до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Частиною 2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту).

За змістом статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а").

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено: «Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%: - норма надлишку за спірним перевезенням становить 138,0кг, що значно менше виявленого надлишку виявленого на станції Нижньодніпровськ Вузол.

За перевезенням вантажу у вагоні № 65521148 провізна плата становить 7731 грн., у зв'язку з чим, на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у цьому вагоні складає 38655 грн. із розрахунку: 7731 грн. (тариф) х 5.

Вказаний комерційний акти за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Згідно до пункту 6.2 Розяснень Вищого господарського суду України N 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Суд відзначає, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, порушень та поглиблень немає. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу відправником в накладній.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті.

Ствердження відповідача, що переваження вагону могло сталось внаслідок опадів, за маршрутом слідування вагонів судом відхиляються, так як не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи, що факт неправильного визначення відповідачем маси вантажу відносно вагоні №65521148 встановлений належними у розумінні ст. ст. 73,74 ГПК України доказами: комерційним актом №450003/308/46 від 04.09.2917р.,, актами загальної форми №№395а, 291, згідно приписів ст.129 Статуту залізниць України, достовірність яких відповідачем не спростована, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог про стягнення штрафу за допущене порушення у накладній №51693737 від 29.08.2017р. у п'ятикратному розмірі провізної плати, яка дорівнює сумі 38655,00 грн.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що саме під час проходження вагонів по конкретним коліям пройшов дощ і саме такої інтенсивності, і саме в тому місті, а відтак відхиляються судом з огляду на недоведеність.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 7731 грн., заявлений штраф до стягнення у пятикратному розмірі плати за користування вагоном складає 38655 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Приймаючи до уваги, що вимоги позивача задоволені в повному обсязі, спір виник з вини відповідача, на останнього покладається сплачений позивачем судовий збір в повному обсязі, відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення 38655 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» (85380, Донецька область, Покровський район, с.Михайлівка, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр..ОСОБА_2, буд.108, ) суму штрафу у розмірі 38655 (тридцять вісім тисяч шістсот пятдесят пять) грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Повний текст рішення складено та підписано 25 квітня 2018 року.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов