ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р.Справа № 922/4193/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Крафт", м. Харків
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним рішення та оскарження дій
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (директор); ОСОБА_2 (дов. № 70 від 11.12.2017 р.);

відповідача - ОСОБА_3 (дов .№ 31 від 01.08.2017 р.), ОСОБА_4 (дов. № 38 від 06.12.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Крафт" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд скасувати Рішення Адміністративної колегії Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.10.2017 р. № 148-р/к по справі № 1/01-69-15 в частині притягнення до відповідальності ТОВ фірми "Крафт" та накладення штрафу в розмірі 1508,30 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017 р. було порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 16.01.2018 р. о 10-15 год. Ухвалою суду від 16.01.2018 р. було призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено на 01.02.2018 р. о 10-15 год. Ухвалою суду від 01.02.2018 р. було відкладено підготовче засідання на 06.03.2018 р. о 11:20. Ухвалою суду від 06.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 22.03.2018 р. о 10-00 год.

Відповідач в судове засідання з"явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 статті 182 ГПК України, зясувавши, що Позивач надав всі наявні докази, на які він посилається, керуючись ч. 6 статті 183, п. 3 ч. 2 статті 185 ГПК України, суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та початок розгляду справи по суті відразу після закриття підготовчого провадження.

На підставі вищевикладеного, судом відкрито судове засідання по розгляду справи по суті 22.03.2018 р. В судовому засіданні 22.03.2018 р. було оголошено перерву до 12.04.2018 р. о 10:00.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

26.10.2017 р. Адміністративною колегією Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України було винесено рішення № 148-р/к по справі № 1/01-69-15, п. 1 резолютивної частини якого визнано, що ТОВ фірма "Крафт" по схожому підвищенні роздрібних цін на скраплений газ в якості моторного пального, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч. 3 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, а саме схожих дій на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу в якості моторного пального в Територіальних мережах № 1 (м. Харків з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з врахуванням АЗС, розміщених поблизу цієї дороги), які можуть призвести до обмеження конкуренції, в той час, коли аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій.

П. 2 резолютивної частини рішення було постановлено накласти на Позивача за вказане порушення штраф в сумі 1508,30 грн.

Позивач зазначає, що при збиранні, дослідженні та оцінці доказів та матеріалів справи службовцями Комітету Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не було проведено жодних дій, направлених на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи № 01/01-69-15.

Так, Харківське територіальне відділення Антимонопольного комітету України є конкурентами на одному товарному ринку в територіальних межах, до яких відноситься м. Харків з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з урахуванням АЗС (АЗК, АГЗП, АГЗС), розміщених поблизу цієї дороги (визначені рішенням № 148-р/к Територіальні межі № 1). Дослідження ринків, визначення територіальних (географічних), товарних меж ринків та визначення часток суб'єктів господарювання на них проводилось Відділенням згідно з Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 р. за № 317/6605.

Ринок роздрібної реалізації скрапленого газу є регіональним, його утворюють послуги з роздрібної реалізації скрапленого газу, що використовується в двигунах внутрішнього згорання. Територіальні межі ринку роздрібної реалізації скрапленого газу визначено згідно з розділом 6 ОСОБА_2 шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживачів придбання у роздріб товару є неможливим або недоцільним.

Географічно найближчими до м. Харкова населеними пунктами, на території яких здійснюється реалізація скрапленого газу є: с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, с. Циркуни, смт. Кулиничі, смт. Берзлюдівка, сел. Бабаї, смт. Високий, смт. Пісочин, с. Нова Данилівка Харківського району Харківської області.

Для споживачів, що переважно експлуатують автотранспортні засоби в межах м. Харкова, користування послугами АЗС поза межами населеного пункту є економічно недоцільним у зв'язку з економічною вигодою від різниці вартості моторного пального або недоцільним, оскільки пов'язано з додатковими матеріальними витратами та витратами часу.

Пересічні споживачі, що експлуатують автотранспортні засоби, при переміщенні попиту зазнаватимуть додаткових витрат, пов'язаних з придбанням скрапленого газу, необхідного для подолання відстані (в середньому 1,5 літри скрапленого газу на 10 км пробігу), а також експлуатаційних витрат (пов"язаних з ремонтом та технічним обслуговуванням, витратами мастильних матеріалів, зносом автомобільної резини тощо).

Отже, для того, що заправити автотранспортний засіб в іншому населеному пункті, споживачу необхідно подолати відстань (в прямому та зворотному напрямку) до цього населеного пункту, додатково витратити при цьому певну кількість моторного пального та понести додаткові експлуатаційні витрати.

Аналіз розміру сукупних витрат (експлуатаційних та витрат на придбання пального) та розміру можливої вигоди, яку споживач може одержати при придбанні, наприклад, 50 літрів скрапленого газу на АЗС у населених пунктах, розміщених поблизу м. Харкова при п'ятивідсотковій різниці цін, показав, що у разі п'ятивідсоткового підвищення цін на скраплений газ на АЗС м. Харкова у порівнянні з АЗС, що знаходяться за його межами, споживачі, які знаходяться (мешкають) та експлуатують автотранспортні засоби на території міста, не матимуть для себе економічної вигоди користуватись послугами на АЗС, що знаходяться на відстані більше 10 км від місцезнаходження автотранспортного засобу споживача.

Як відомо, радіус міста Харкова обмежений кільцевою дорогою, становить від 10 до 15 км, а тому споживачу скраплений газ економічно доцільним є придбання цього товару при пересуванні містом лише на АЗС, розташованих у Територіальних межах № 1. Отже, Територіальними межами № 1 реалізації скрапленого газу визначено територію м. Харкова з урахуванням приміської території, обмеженої кільцевою дорогою та з урахуванням АЗС, розміщених поблизу цієї дороги.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції в разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Тобто, до об'єктивної сторони порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не включено необхідність встановлення чи відбувалась така поведінка в результаті погодження та для доведення узгодженості дій та їх антиконкурентного характеру необхідно довести лише 3 обставини:

- вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару;

- вплив на конкуренцію, а саме (ймовірні) наслідки недопущення, усунення чи обмеження конкуренції;

- аналіз ситуації на ринку товару, який спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Даним рішенням повністю доведено одночасне виконання всіх вказаних вище обставин, а отже доведено вчинення порушення Позивачем.

Відділенням в Рішенні № 148-р/к встановлено в діях Відповідача у справі № 1/01-69-15, в т.ч. Позивача, схожість у підвищенні роздрібних цін на скраплений газ у Територіальних межах № 1. Відділенням в рамках справи № 1/01-69-15 досліджувалось не коливання цін, а встановлювалась наявність антиконкурентних узгоджених дій, тобто дій, що мають характер схожої поведінки.

Надана Позивачем в ході розгляду справи № 1/01-69-15 інформація свідчить, що облікова ціна на скраплений газ протягом встановленого рішенням № 148-р/к періоду (1-12 липня 2016 р.) у нього залишалась:

- на АЗС за адресою: м. Харків, вул. Залютинська, 12а (АЗС № 1) незмінною (6,82 грн./л);

- на АЗС за адресою: м. Харків, вул. Таборова, 1а (АЗС № 2) протягом 1-7 липня 2016 р. (6,53 грн./л) та 8-12 липня 2016 р. (7,12 гр./л) незмінною, а підвищення роздрібних цін відбулось саме за рахунок збільшення торгової надбавки.

Аналізом цінової поведінки Відповідачів у Територіальних межах № 1 встановлено, що стрімке та схоже підвищення роздрібних цін реалізації скрапленого газу відбувалось за рахунок збільшення торгівельних надбавок.

Для досягнення даного результату дії Відповідачів у справі № 1/01-69-15 взаємно доповнюють один одного, оскільки ведення одноманітної цінової подітики при різних внутрішніх умовах господарювання неможливо без дотримання єдиної узгодженої поведінки на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу.

З метою визначення схожості в діях Відповідача щодо ціноутворення проаналізовано наявність взаємозв'язку між даними щодо цін шляхом розрахунку коефіцієнтів кореляції між рядами їх цін роздрібної реалізації скрапленого газу, що встановлені в період (1-12 липня 2016 р.).

Коефіцієнти кореляції, розраховані для рядів даних цін роздрібної реалізації скрапленого газу в Територіальних межах № 1. Такі коефіцієнти кореляції свідчать про тісну взаємозалежність цінової поведінки зазначених суб'єктів господарювання та підтверджують схожість їх поведінки.

Високий коефіцієнт кореляції сам по собі не свідчить про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Необхідною та обов'язковою умовою при доведенні порушення є відсутність об'єктивних причин, про що зазначено в Рішенні № 148-р/к.

Відповідачі в період схожого підвищення цін на скраплений газ не здійснювали будь-яких конкурентних дій, направлених на зміну ситуації, що склалась шляхом ведення самостійної цінової політики.

При прийнятті Рішення № 148-р/к було враховано всі індивідуальні особливості Відповідачів у справі № 1/01-69-15, в т.ч. метод оцінки вибуття запасів, а саме ними застосовувались різні методики вибуття запасів - ФІФО та середньозважена, що не обґрунтовує наявність підстав для підвищення цін в період порушення, встановленого Рішенням № 148-р/к. Структура інших витрат також відрізняється в учасників ринку в залежності від наявності власних АЗС, нафтосховищ та транспорту. Одні суб'єкти господарювання здійснюють реалізацію через власні АЗС, користується власними нафтобазами та нафтосховищами, власним автомобільним транспортом, інші навпаки користуються орендованими АЗС, нафтосховищами та автомобільним транспортом. Дані обставини підтверджуються поясненнями Відповідача у справі № 1/01-69-15, отриманими в ході розгляду справи. Так, вимогами голови Відділення від 19.07.2016 р. № 02-26/1-2063 у Відповідачів у справі № 1/01-69-15 запитувалось економічне обґрунтування та письмові пояснення про причини підвищення роздрібної ціни на скраплений газ, що відбулось протягом 1-12 липня 2016 р., вимагалось надати копії підтверджуючих документів.

Рішенням № 148-р/к встановлено те, що в результаті схожих дій Відповідачів у справі, в т.ч. Позивача, обмежено конкуренцію між ними, а також за рахунок досягнення ринкової влади в період вчинення порушення вони отримали змогу підвищувати рівень цін понад рівень, що існував би за умови значної конкуренції на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу в Територіальних межах № 1. Такі схожі дії є горизонтальними антиконкурентними узгодженими діями, що призвели до обмеження конкуренції на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу в Територіальних межах № 1.

Цінове змагання один з одним один з основних принципів конкуренції. Відповідачі у справі № 1/01-69-15, вчиняючи такі дії, не несуть витрати, пов"язані з ціновою змагальністю та можливими змінами обсягів попиту, та як результат таких дій, невілюють ризик і витрати, пов"язані з конкурентною боротьбою з іншими учасниками ринку в частині ціноутворення, тобто спотворили основний принцип конкуренції.

Обмеження конкуренції полягало в тому, що зазначені суб"єкти господарювання не змагались між собою за встановлення справедливої обгрунтованої ціни на скраплений газ, оскільки незважаючи на те, що мали можливість не підвищувати роздрібні ціни до реалізації залишків, закуплених раніше, все ж значно підвищили роздрібні ціни на скраплений газ. А, отже, обмежили конкуренцію між собою, що спростовує доводи про те, що Відділенням не встановлено впливу схожих дій Відповідачів на наявність чи можливість недопущення, усунення чи обмеження конкуренції на ринку роздрібної реалізації скраплений газом.

Отже, в період вчинення антиконкурентних узгоджених дій певний рівень конкуренції на ринку залишався, але Відповідачі не змагались в частині встановлення роздрібних цін на реалізацію скрапленого газу, що в свою чергу призвело до обмеження конкуренції.

Таким чином, Рішення № 148-р/к відповідає вимогам ч. 3 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Дослідження ринків роздрібної реалізації скрапленого газу в межах Харківської області здійснюється на постійній основі на підставі доручень Антимонопольного комітету України від 18.10.2011 р. № 13-01/614, від 08.11.2011 р. № 13-01/667 та від 27.12.2011 р. № 13-01/870. В ході такого дослідження в липні 2016 р. і встановлено факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема вчинене Позивачем. В матеріалах справи № 1/01-69-15 є докази дослідження ринків як до, під час, так і після порушення, оскільки в межах цієї справи були направлені вимоги про надання інформації суб'єктам господарювання.

Аналізом цінової поведінки суб'єктів господарювання, в т.ч. Позивача, в Територіальних межах № 1 встановлено, що стрімке та схоже підвищення роздрібних цін реалізації розпочалось здебільшого за рахунок збільшення торгівельних надбавок. Зокрема, в зазначений період (1-12 липня 2016 р.) торгівельні надбавки Відповідачів у справі № 1/01-69-15 зазнали значних змін, а саме збільшились в середньому з 34,5% до 58,5% (у Позивача: на АЗС № 1 - з 11% до 37%, на АЗС № 2 - з 19% до 31%). Таким чином, аналізом цінової поведінки відповідачів встановлено відсутність об'єктивних причин для вчинення наведених схожих дій - таке підвищення відбулось за рахунок збільшення торгівельних надбавок. Якщо б відповідачі, в т.ч. Позивач, незалежно один від одного встановлювали б роздрібні ціни на скраплений газ, керуючись об'єктивними економічними причинами - вартістю закупівлі скрапленого газу, що реалізується та витратами, пов'язаними з його реалізацією, то схоже стрімке підвищення роздрібної ціни було б неможливим.

Позивач у позовній заяві зазначає, що у нього були об'єктивні причини для підвищення торгівельної надбавки на скраплений газ в період 1-12 липня 2016 р., зокрема, вказуючи, що "на 08.07.2016 р. 1 тонна скрапленого газу коштувала 15300 грн.". Крім того, Позивач стверджує, що для того, щоб закупити з метою реалізації скраплений газ, йому необхідно закласти у роздрібну ціну палива вартість його закупівлі на наступний період на оптовому ринку з урахуванням підвищення цін на наступну партію.

Але ці доводи є невірними, оскільки матеріалами справи № 1/01-69-15 спростовується об'єктивність вчинення антиконкурентних узгоджених дій у вигляді підвищення цін на скраплений газ у вказаний період, оскільки структура витрат у Відповідачів відрізняється в залежності від наявності власних або орендованих АЗС, нафтосховищ та транспорту.

Торговельна надбавка Позивача в зазначений період (1-12 липня 2016 р.) зросла в Територіальних мережах № 1: на АЗС № 1 - з 11% до 37%, на АЗС № 2 - з 19% до 31%. При цьому, облікова (закупівельна) ціна скрапленого газу, який реалізовувався Позивачем у нього залишалась: 1) на АЗС № 1 - незмінною (6,82 грн./л); 2) на АЗС № 2 протягом 1-7 липня 2016 р. (6,53 грн./л) та 8-12 липня 2016 р. (7,12 грн./л) незмінною.

Для наочності варто вказати ціну роздрібної реалізації Позивачем скрапленого газу за 1-12 липня 2016 р.:

- на АЗС № 1: 01.07.2016 - 7,8 грн./л; 02.07.2016 - 7,8 грн./л; 03.07.2016 - 7,95 грн./л; 04.07.2016 - 7,95 грн./л; 05.07.2016 - 7,95 грн./л; 06.07.2016 - 8,15 грн./л; 07.07.2016 - 8,3 грн./л; 08.07.2016 - 9,35 грн./л; 09.07.2016 - 8,5 грн./л; 10.07.2016 - 8,75 грн./л; 11.07.2016 - 9,05 грн./л; 12.07.2016 - 9,05 грн./л.

- на АЗС № 2: 01.07.2016 - 7,8 грн./л; 02.07.2016 - 7,8 грн./л; 03.07.2016 - 7,95 грн./л; 04.07.2016 - 7,95 грн./л; 05.07.2016 - 7,95 грн./л; 06.07.2016 - 7,95 грн./л; 07.07.2016 - 8,3 грн./л; 08.07.2016 - 8,35 грн./л; 09.07.2016 - 8,5 грн./л; 10.07.2016 - 8,75 грн./л; 11.07.2016 - 9,05 грн./л; 12.07.2016 - 9,05 грн./л.

Аналіз економічної ситуації на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу свідчить про відсутність об'єктивних економічних причин, які могли б обумовити схоже стрімке підвищення роздрібних цін Позивачем на скраплений газ у визначений період з огляду на те, що він веде окрему господарську діяльність на ринку, має відмінні від інших Відповідачів витрати на збут, мав достатні обсяги залишків скрапленого газу для реалізації на різний період часу для Територіальних меж № 1 і головне, підвищення роздрібних цін на скраплений газ в визначений період відбувалось виключно за рахунок збільшення торговельних надбавок.

Відповідачі застосовують метод оцінки вибуття запасів ФІФО (FIFO), а тому підвищення оптових цін є підставою для підвищення роздрібних цін реалізації на конкурентному ринку лише після реалізації залишків, оскільки за умов значної конкуренції на ринку роздрібної реалізації скрапленого газу могли б існувати суб"єкти господарювання, які б не підвищували ціни до реалізації залишків і таким чином впливали б на рівень цін на ринку.

FIFO - метод бухгалтерського обліку товарно-матеріальних цінностей, відповідно до якого товарно-матеріальні цінності, поставлені на облік першими вибувають з обліку теж першими. Облік FIFO - це метод, який використовується при управлінні інвентарними та фінансовими питаннями, що пов'язані з сумою грошей, яку суб'єкт господарювання повинен зарахувати під час інвентаризації вироблених товарів, сировини, запасних частин, компонентів або запасів. Метод використовується для керування припущеннями про витрати, пов'язані з інвентаризацією, викупом акцій та різними цілями бухгалтерського обліку. Оцінка запасів за методом ФІФО передбачає, що запаси використовуються в тій послідовності, у якій вони надходили на підприємство. Тобто запаси, які першими відпускаються у виробництво, оцінюються за собівартістю перших за часом надходжень. При цьому вартість залишку запасів на кінець звітного періоду визначається за собівартістю останніх за часом надходження запасів.

Тобто, відповідно після реалізації вказаних залишків, яких вистачило б Позивачу на певну кількість днів в межах визначеного періоду відповідно, він мав би право законно та без порушення положень законодавства про захист економічної конкуренції підвищити роздрібні ціни на скраплений газ до економічно обґрунтованого рівня, незалежно та не узгоджено з іншими Відповідачами.

Також зміна Позивачем роздрібних цін не була пов'язана з наявними у нього запасами і строком, на який їх би вистачило. Отже, твердження Позивача з цього приводу є безпідставним.

Таким чином, вибір розміру торговельної надбавки має бути незалежним та вільним від інших суб'єктів господарювання на цьому чи іншому ринку, тоді він не буде порушувати вимоги законодавства про захист економічної конкуренції. У випадку Позивача обрання розмірів торговельної надбавки у період порушення відбувалось узгоджено, схоже з іншими суб'єктами господарювання. А тому Рішення № 148-р/к порушенням визнано не підвищення торговельної надбавки, а підвищення роздрібних цін на скраплений газ у вказаний період з посиланням на відповідні положення Законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про антимонопольний комітет України".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, Рішення № 148-р/к є законним та обгрунтованим, прийнятим з урахуванням положень чинного законодавства з повним, всебічним і об"єктивним з"ясуванням обставин справи № 1/01-69-15. Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч. 9 статті 129 ГПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 233 ГК України, 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст. ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_5