ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/2691/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

За участю секретаря судового засідання Суворкіної Ю.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 (головуючий суддя: Істоміна О.А., судді: Барбашова С.В., Гребенюк Н.В.)

за позовом Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області

до Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік"

про стягнення 1 128 827,12 грн.,

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Моргун А.О. - адвокат, довіреність, посвідчення

прокуратури - Савицька О.В. - прокурор відділу, посвідчення

ВСТАНОВИВ:

10.08.2016 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік" про стягнення шкоди в розмірі 1128827,12грн., заподіяної наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області під час проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ "Фармстандарт-Біолік" встановлено, що вказаний суб'єкт господарської діяльності при виробництві фармацевтичних препаратів та вакцин здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 52 стаціонарних джерел викидів незважаючи на закінчення терміну дії дозволу на викиди забруднюючих речовин №0-45, виданого 07.03.2008 Державним управлінням охорони навколишнього середовища у Харківській, який сплинув 07.03.2013. На думку прокурора, вказані дії з боку відповідача є порушенням вимог ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та ст.ст.10,11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

05.01.2017 Господарський суд Харківської області позов задовольнив повністю.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що виявився у забрудненні атмосферного повітря без отримання відповідного дозволу, що підтверджено актом перевірки від 13.06.2014 №715/01-04/08-09, та наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у здійсненні викидів без дозволу; безпосереднього причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства в період з 08.03.2013 до 04.01.2015; самої шкоди; не доведено відповідачем і відсутності його вини, а навпаки вина полягає у забрудненні атмосферного повітря шкідливими речовинами стаціонарних джерел. При цьому суд зазначив, що не враховує висновок експерта в порядку ч. 5 ст. 42, ч. 2 ст. 43 ГПК України та п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики визначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012. Іншого обґрунтованого розміру збитків відповідачем до суду не надано.

24.10.2017 Харківський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фармстандарт-Біолік" задовольнив. Рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2017 у справі №922/2691/17 скасував та прийняв нове рішення, яким в позові відмовив.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою встановлені висновком експертів неточності при вимірюванні викидів, а також при обранні формули розрахунку збитку, завданого державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік", отже поклав в основу рішення доводи, які на думку колегії суддів апеляційної інстанції не можуть вважатися достатніми для стягнення з ПАТ "Фармстандарт-Біолік" шкоди.

13.11.2017 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Заступником прокурора Харківської області подано касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 до Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі Заступник прокурора Харківської області просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі №922/2691/16, рішення Господарського суду Харківської області від 05.01.2017 залишити без змін.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 922/2691/16 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2018 року у справі № 922/2691/16 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Відповідно до положень підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01.03.2018 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та призначення до розгляду на 26.04.2018, повідомив учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги, визначив строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до Касаційного господарського суду до 15.03.2018.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу Заступник прокурора Харківської області (скаржник, прокурор) зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Прокурор вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що висновок комплексної судової інженерно-екологічної та судово-економічної експертизи №8644/11549 від 25.07.2017 спростовує обставини, що складають підставу позову прокурора.

На думку прокурора, виключно Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи наділені правом встановлювати наявність або відсутність факту засмічення атмосферного повітря, а судом апеляційної інстанції безпідставно відхилені докази, надані прокурором та позивачем в обґрунтування позову: акт перевірки, припис, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, розрахунок розміру збитків, претензія.

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що на підставі самого лише акту законодавства, частину якого складає наказ Мінохорони природного середовища №464 від 10.09.2009, акт перевірки є належним та допустимим доказом на підтвердження порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Прокурор зазначає, що підставою для звернення з позовом стало вчинення ПАТ "Фармстандарт-Біолік" правопорушення, зафіксованого складеним Держекоінспекцією актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 13.06.2014 №715/01-04/08-09. Заявлену до стягнення з відповідача суму збитків розраховано із застосуванням положень Методики. Проте, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог з посиланням на висновок судової експертизи №8644/11549 від 25.07.2017, виходив з відсутності документального підтвердження факту забруднення атмосферного повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік", а тому дійшов висновку, що відповідачем не нанесено шкоди внаслідок забруднення атмосферного повітря. Прокурор вважає такі доводи безпідставними, оскільки вони не спростовують самого факту порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, яке зафіксоване складеними Держекоінспекцією у Харківській області актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, його способу та наслідків. Крім того, опитані під час судового засідання експерти, які проводили експертизу, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт наявності порушення ПАТ "Фармстандарт-Біолік" вимог природоохоронного законодавства в частині викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, зазначивши лише про невідповідність періоду нарахування шкоди.

Скаржник вказує, що дії посадових осіб Держекоінспекції щодо складання акту перевірки, припису про усунення виявлених порушень, винесення постанов про накладення адміністративних стягнень, складання розрахунків розміру шкоди та пред'явлення претензій щодо добровільного відшкодування шкоди відповідачем в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались.

Крім того, прокурор зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, а лише прийнято до уваги висновки експертизи, які фактично зведено до аналізу та співставлення несуттєвих обставин справи.

Також, на думку прокурора, необґрунтованими є посилання суду апеляційної інстанції на лист Держекоінспекції від 25.02.2016 №751/01-25/02-15, як на документ, який регламентує підстави та порядок нарахування Держекоінспекцією шкоди, заподіяної державі внаслідок ненормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оскільки цей лист є лише відповіддю на лист відповідача від 16.02.2016 №634/05. Зміст вказаного листа стосується зауважень відповідача, викладених у листі останнього та жодним чином не підтверджує факт неправомірності нарахування Держекоінспекцією шкоди. Крім того, даний лист містить у собі дані щодо нарахування шкоди на підставі п.3.2. Методики, що не суперечить фактичним даним.

Скаржник зазначає, що Держекоінспекція під час здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 03.02.2016, із врахуванням даних наведених у п.2.2. дозволу та на підставі п.3.6. Методики (згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди), а саме відповідно до п.3.2 Методики, здійснила розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря на підставі формули 4. Таким чином, прокурор вважає, що проведений позивачем розрахунок шкоди у повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема, приписам Методики.

Крім того, прокурор вважає, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем вжито всіх необхідних заходів щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Скаржник вказує, що посадові особи відповідача обізнані щодо процедури та строків отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, оскільки товариство вже проходило таку процедуру під час отримання відповідного дозволу від 07.03.2008. Крім того, відповідно до абз.9 ч.4 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002 №302, суб'єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів. Так, ПАТ "Фармстандарт-Біолік" 22.12.2011 уклало договір №632 з ТНЦ "Система" на проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Акт виконаних робіт складений у жовтні 2012 року, тобто у відповідача у жовтні 2012 року вже був наявний звіт з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. При цьому, ПАТ "Фармстандарт-Біолік" звернулося до Державного управління з охорони навколишнього природного середовища в Харківській області лише 14.01.2013, тобто майже через три місяці. У подальшому ПАТ "Фармстандарт-Біолік" лише 29.01.2013 уклало договір з ТОВ "НВП "Екостандар" на розробку документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів. Не зважаючи, що строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 07.03.2008 закінчився 07.03.2013, відповідач лише 07.03.2014 уклав договір №01-14 з ТОВ КПФ "Спартак" на розробку матеріалів по скороченню майданчику санітарно-захисної зони, при цьому будучи обізнаним про необхідність скорочення розмірів майданчику ще у серпні 2013 року.

Крім того, на думку прокурора, безпідставним є критичне ставлення суду апеляційної інстанції до показників, які викладені у протоколі вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих стаціонарних джерел від 11.06.2014 №715/01-04, оскільки під час нарахування шкоди позивачем використовувався розрахунковий метод, без врахування результатів лабораторних вимірювань, визначених у вказаному протоколі, тобто розрахунок збитків є правомірним.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області задовольнити, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 скасувати.

У судове засідання з'явилися прокурор та представники відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явилися, хоча позивач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу.

Представник відповідача виклав заперечення проти касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, представника відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Харківській області у період з 26.05.2014 по 13.06.2014 проводилась планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ПАТ "Фармстандарт-Біолік" при здійсненні господарської діяльності, пов'язаної з виробництвом і торгівлею фармацевтичними препаратами (імунобіологічні вакцини, сироватки тощо) у м.Харкові (територія Помірки, 70 Дзержинський район).

За результатами зазначеної перевірки Держекоінспекцією було складено акт перевірки №715/01-04/08-09 від 13.06.2014 дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами ( т.1 а.с 14-34).

В ході перевірки було встановлено, що у підприємства відповідача є дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 07.03.2008 №6, виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Харківській області, зі строком дії до 07.03.2013.

Тобто, вказане товариство при виробництві фармацевтичних препаратів та вакцин здійснювало викиди забруднюючих речовин (азоту, діоксину, оксиду вуглецю, аміаку, сірководню, кислоти капронової, діметилсульфіду, діоксину сірки, метану, ксилолу, уайт-спирту, пилу абразивно-металевого, сажі тощо) в атмосферне повітря з 52 стаціонарних джерел викидів за відсутності дозволу, що є порушенням статтею 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

З метою усунення порушень виявлених під час проведення планової перевірки, керівнику ПАТ "Фармстандарт-Біолік" було винесено припис №08-09-104 від 19.06.2014 яким було зобов'язано відповідача в термін до 19.08.2014 отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та після його отримання надати інформацію щодо роботи технологічного обладнання (джерел викидів) від якого здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря окремо (в годинах) за період з 08.03.2013 по момент отримання дозволу (т.1., а.с. 43-45).

Відповідач, ПАТ "Фармстандарт-Біолік" із фактами, викладеними в акті перевірки від 13.06.2014 не погодився, в зв'язку з чим надав зауваження, в яких зазначив, що ряд висновків, викладених в акті перевірки, не відповідають існуючим фактам та природоохоронному законодавству в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами. На зазначені зауваження Державною екологічною інспекцією у Харківській області була надана відповідь (т.1 а.с.35-39, а.с.40-42).

За наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області були складені протокол про адміністративне правопорушення №001268 від 27.06.2014 та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення №07-26-34 від 07.07.2014, згідно якої начальника відділу ОТ та ОНС ПАТ "Фармстандарт-Біолік" ОСОБА_9 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн. Даний штраф був сплачений у добровільному порядку, згідно з квитанцією № 1 від 11.07.2014.

На виконання п.2 припису від 19.06.2014 №08-09-104 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів від 05.01.2015 №-1667, про що в порядку ст.11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" повідомило позивача відповідним листом від 28.05.2015 №1853/25.

Листом №3872/25 від 27.08.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" надало інформацію про часи роботи джерел викидів на виконання п.3 припису від 19.06.2014 №08-09-104.

В зв'язку з виявленими порушенням та враховуючи надані відповідачем дані щодо часів роботи обладнання у наднормативному режимі листом від 27.08.2015 №3872/25, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Мухіною Д.Л. та на підставі Методики №639, розраховано розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та пред'явлено претензію №15 від 03.02.2016 щодо добровільного відшкодування шкоди в розмірі 1 128 827,12 грн., яку було направлено на адресу ПАТ "Фармстандарт-Біолік".

Вказану шкоду у встановлені строки ПАТ "Фармстандарт-Біолік" добровільно не відшкодувало, оскільки не погодилося з визначеним позивачем розміром заподіяної шкоди та відмовилося від їх сплати, посилаючись на допущені порушення вимог Методики при здійсненні розрахунку збитків, та відсутність в його діях складу правопорушення, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до господарського суду Харківської області за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції за клопотанням відповідача провів судову екологічну експертизу, на вирішення якої ставив наступні питання:

- Чи могла виробнича діяльність ПАТ "Фармстандарт-Біолік" за період з 08.03.2013 по 04.01.2015 призвести до погіршення якості повітря в найближчій житловій забудові, та чи підтверджується це матеріалами справи?

- Чи призвели викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ПАТ "Фармстандарт-Біолік", здійснені в період з 08.03.2013 по 04.01.2015 до перевищення нормативів гранично допустимих концентрації в найближчій житловій забудові?

- Чи достовірно розраховано масу наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік", виконану в розрахунку збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2013 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Д. Мухіною?

- Чи підтверджується матеріалами справи розрахунок збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2003 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Д. Мухіною?

Клопотання відповідача було мотивоване тим, що розрахунок збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2013 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища Харківської області Д. Мухіною, викликає сумнів та потребує експертної перевірки.

20.12.2016 до суду першої інстанції від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. зас. проф. М.С.Бокаріуса надійшов висновок комплексної судової інженерно-екологічної та судової економічної експертизи за №10369/10470 від 09.12.2016, відповідно до якого ані розрахунок маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік", виконаний в розрахунку збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2013 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Д. Мухіною, ані розрахунок збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2003 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, складений старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Д.Мухіною, документами справи не підтверджується, у зв'язку із тим що не вірно визначений період нарахування збитків та інвентаризація викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік" має недостовірні результати, які використані ДЕІ для розрахунку збитків (т.6 а.с.191-203).

Проте, суд першої інстанції критично поставився до висновків експертів, з огляду на те, що твердження відповідача та експертів про те, що шкода внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинна була розраховуватися Держекоінспекцією лише за період проведення перевірки, є безпідставним, оскільки відповідно до листа-роз'яснення Держекоінспекції України від 28.11.2011 №5-17/1709/0/1-9/21 та пунктом 2.1 Методики №639 визначено, що викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства, вважаються наднормативними. Розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, розрахунковими методами проводиться у відповідності з п. 3.6 Методики за час роботи джерела без дозволу на викиди. Час роботи джерела в режимі наднормативного викиди визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу (п. 3.11 Методики №639).

Господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог та стягнення шкоди з ПАТ "Фармстандарт-Біолік", керувався тим, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік" здійснювалися у період з 08.03.2013 по 05.01.2015 без відповідного дозволу, що є порушенням ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря". Держекоінспекція здійснювала розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у відповідності до п. 3.6 Методики №639, а саме на підставі даних таблиці 5.1 звіту з інвентаризації викидів ПАТ "Фармстандарт-Біолік", яка на момент розгляду справи є чинною. Відповідно до законодавства, що регулює дані правовідносини, підприємства та організації, несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок забруднення навколишнього середовища, зокрема шляхом викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря без відповідного на те дозволу, і відшкодовують її.

Суд апеляційної інстанції на підставі власної оцінки доказів по справі дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ "Фармстандарт-Біолік" підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок розрахунку розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря визначається "Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №639 від 10.12.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за №48/16064.

Величини викинутих мас належать до найголовніших показників охорони атмосферного повітря.

Відповідно до пункту 2.1.2 Методики наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються: викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, включаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами (пункт 2.2 Методики).

Пунктом 2.7. Методики, передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються у випадках: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

В матеріалах справи міститься лист Держекоінспекції у Харківській області №751/01-85/02-15 від 25.02.2016, в якому, зокрема, зазначено про те, що відповідно до пункту 3.2 Методики розрахунок маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів забруднюючих речовин, віднесених до інших і на які не встановлені нормативи граничнодопустимих викидів, відповідно до законодавства здійснюються за формулою 3 або 5 (т. 2 а.с. 50-52).

На підставі вищевказаної Методики позивачем здійснено розрахунок розміру відшкодування збитку, заподіяного відповідачем державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. За цим розрахунком сума збитків складає 1 128827,12 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що в даному випадку Державною екологічною інспекцією було застосовано формулу 4 Методики при визначені розрахунок маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Суд апеляційної інстанції також взяв до уваги те, що, як тільки у відповідача виникла необхідність створення нормативної документації на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, ПАТ "Фармстандарт-Біолік" уклав відповідний договір №632 від 22.12.2011 з НТЦ "Система" на інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферу в 2012 році. Таким чином, відповідачем було вжито всіх залежних та допустимих заходів для отримання відповідного дозволу.

За результатами судової експертизи, висновки Державної екологічної інспекції, зазначені в Претензії, щодо визначення номенклатури забруднюючих речовин відповідають вимогам Методики. При цьому, найважливішою характеристикою порушення, яке полягає у наднормативному викиді забруднюючих речовин в атмосферне повітря, є його тривалість. В даному випадку ПАТ "Фармстандарт-Біолік" здійснювало викиди забруднюючих речовин без відповідного дозволу, що є невиконанням вимог ст. 13 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" у період з 13.06.2014 до 04.01.2015.

Згідно п.3.11 Методики №639, час роботи джерела в режимі наднормативного викиду слід визначати з моменту виявлення порушення, тобто з 13.06.2014 (акт ДЕІ за результатами перевірки) та до моменту усунення порушення 04.01.2015 (дата отримання наступного дозволу), а не з моменту закінчення строку дії попереднього дозволу № НОМЕР_1 (07.03.2013).

Враховуючи, що лабораторією ДЕІ факт викидів вуглецю оксиду з джерела №1 не було зафіксовано взагалі, тому факт викидів оксиду вуглецю з джерела №1 (від газових котлів "Viessmann") документально не підтверджується.

Факт правильності розрахунку маси наднормативних викидів оксидів азоту з джерела №1 (від газових котлів "Viessmann") в кількості 7,7964 тон на рік та оксиду вуглецю в кількості 1,3251 тон на рік документально не підтверджується.

Факт правильності розрахунку маси наднормативних викидів по неорганізованим джерелам викидів №6001-6011 також документально не підтверджується.

Час роботи джерела викиду (або утворення) і-тої забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, год. (Т) не зафіксовано ДЕІ належним чином, оскільки, час роботи джерел в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення. Проведене у Розрахунку ДЕІ визначення маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не відповідає вимогам Методики.

Оскільки ДЕІ в основу розрахунку збитку, завданого державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин використані не вірні вихідні розрахункові дані, які не основані на апаратурних вимірюваннях, та значно відрізняються від них, тому при проведенні інженерно-екологічного дослідження підтвердити маси забруднюючих речовин, що викинуті в атмосферне повітря наднормативно (Мі), які зазначені в розрахунку збитку в таблиці 4 (а.с.57 т.1) не можливо.

Отже, при проведенні інженерно-екологічного дослідження підтвердити маси забруднюючих речовин, що викинуті в атмосферне повітря наднормативно (Мі), які зазначені в розрахунку збитку в таблиці 4 (а.с.57 т.1) не можливо, судовому експерту-економісту провести дослідження по розрахунку розміру відповідно п.4.1 розділу 4 "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря" затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639, та підтвердити "Розрахунок збитку, завданого державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік" проведений державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Харківської області Мухіною Д. також не можливо.

Таким чином, в даному випадку, розрахунок збитків завданих державі внаслідок наднормативної викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2013 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016 в сумі 1128827,12 грн. документами справи №922/2691/16 не підтверджується.

Висновок комплексної судової економічної та інженерно-екологічної судової експертизи №8644/11549 від 25.07.2017 не суперечить іншим матеріалам справи. Зокрема, даний висновок визначає, що розрахунки маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів, до яких увійшли неорганізовані джерела та маси наднормативного викиду газоподібних забруднюючих речовин від паливовикористовуючого обладнання документально не підтверджуються. Розрахунок збитків завданих державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 08.03.2013 по 04.01.2015 ПАТ "Фармстандарт-Біолік" від 03.02.2016, в сумі 1128827,12 грн. за документами справи не підтверджується.

Колегія суддів апеляційного суду зазначила, що вважає, що виникнення сумнівів у його правильності ґрунтується лише на припущеннях та виключно оціночних судженнях позивача.

Наведені позивачем доводи про те, що експертом не було проведено комплексного дослідження, є його суб'єктивною думкою.

Також, судом апеляційної інстанції за висновком судової експертизи не встановлені порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку, при винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою встановлені висновком експертів неточності при вимірюванні викидів, а також при обранні формули розрахунку збитку, завданого державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ "Фармстандарт-Біолік".

Отже, Господарський суд Харківської області поклав в основу рішення доводи, які на думку колегії суддів апеляційної інстанції не можуть вважатися достатніми для стягнення з ПАТ "Фармстандарт-Біолік" шкоди.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції прийнята на підставі дослідження всіх доказів по справі з наданням їм повної та ґрунтовної власної оцінки та відповідних висновків.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з вищевказаними висновками суду апеляційної інстанції про недоведеність фактів, наведених прокурором та позивачем, незгоди висновком експертизи, призначеної в ході апеляційного провадження, та з прийняттям останнього до уваги апеляційним судом, вимоги до касаційного суду здійснити переоцінку вищевказаного висновку експерта та інших доказів по справі, встановити по новому фактичні обставини справи, поклавши в основу судового рішення саме матеріали позивача, складені за результатами перевірки, визнавши саме їх належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі та, відповідно, визнавши доведеність прокурором зазначених фактів, покладених ним в основу позову та касаційної скарги.

Разом з тим, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих та переконливих доводів щодо неправильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області без задоволення, а судове рішення - без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, суд покладає на Прокуратуру Харківської області витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі № 922/2691/16 залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 у справі № 922/2691/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський