ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 5011-49/217-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Інтелект»,

ліквідатор - арбітражний керуючий Левкович О.К.,

представники цих учасників справи не скористались правом участі в судовому засіданні, повідомлені належним чином,

кредитор - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», представник - Ручко О.М.,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017

у складі колегії суддів: Доманська М.Л. (головуючий), Остапенко О.М., Зеленін В.О.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017

у складі судді Чеберяк П.П.

у справі за заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Інтелект»

про банкрутство.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VI, чинній після 19.01.2013).

В С Т А Н О В И В:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. 11.08.2008 між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») як позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Інтелект» (далі - ТОВ «Бізнес - Інтелект») як позичальником було укладено кредитний договір LBB-17 на суму 511 490 євро та договір комісії щодо зобов'язань по акредитиву № 1108/4730/ІМРА для оплати друкарської машини Heidelberg Printmaster 74.

2. 23.02.2009 між ПАТ КБ «Приватбанк» (заставодержатель) та ТОВ «Бізнес-Інтелект» (заставодавець) було укладено договір застави друкарської машини Heidelberg Printmaster 74 на забезпечення зазначеного вище кредитного договору з максимальним розміром забезпеченої вимоги у сумі 3 713 861, 01 грн.

3. 06.01.2012 ухвалою Господарського суду міста Києва за заявою ОСОБА_1 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Бізнес-Інтелект».

4. 14.02.2012 у газеті «Голос України» було здійснено публікацію оголошення про виявлення кредиторів боржника.

5. 25.04.12 ухвалою Господарського суду міста Києва затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Бізнес-Інтелект» на загальну суму 1 770 666, 50 грн.

6. 07.07.2012 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про визнання його кредитором на суму 968 227,27 євро (9 570 714,41 грн).

7. 29.08.2012 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про визнання його кредитором на суму 970 660, 60 євро (9 570 714, 41 грн), ґрунтуючись на вимогах за обома зазначеними вище договорами кредиту та комісії.

8. 05.02.2014 ухвалою Господарського суду міста Києва, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2014, ПАТ КБ «Приватбанк» було визнано кредитором, вимоги якого підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів на суму 3 714 934, 01 грн вимог першої черги, з яких 3 713 861,01 грн (сума максимальної вимоги, що забезпечується) заборгованості і 1 073 грн - судові витрати. Інші заявлені вимоги визнано погашеними.

9. При цьому із зазначеної вище ухвали та постанов не вбачається, які саме вимоги увійшли до складу кредиторських вимог (забезпечені заставою), а які було визнано погашеними.

10. 19.09.2014 постановою Господарського суду міста Києва припинено процедуру розпорядження майном ТОВ «Бізнес-Інтелект», припинено повноваження розпорядника майна ТОВ «Бізнес-Інтелект» - арбітражного керуючого Дячека Сергія Вікторовича, визнано банкрутом ТОВ «Бізнес-Інтелект», відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ «Бізнес-Інтелект».

11. 19.11.2014 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання поточних кредиторських вимог на суму 2 489 852, 47 грн відсотків, нарахованих за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

12. 06.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ПАТ КБ «Приватбанк» про розгляд заяви з кредиторськими вимогами до боржника, що була заявлена 19.11.2014.

Розгляд справи судами

13. 26.04.2017 ухвалою Господарського суду міста Києва у задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» з поточними кредиторськими вимогами до боржника на суму 2 489 852 грн 47 коп. відмовлено. Суд вказав, що оскільки вже було встановлено судами всіх інстанцій факт пропущення строку звернення ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою з грошовими вимогами до боржника та визнано, що вимоги вважаються погашеними, а саме вимоги по заборгованості за тілом кредиту в розмірі 510 740 євро за договором від 11.08.2008 № LBB-17 та заборгованість в розмірі 18 741, 55 євро за договором комісії від 11.08.2008 № 1108/4730/ІМРА. Відтак, відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України вважаються погашеними й додаткові вимоги за відсотками за користування кредитом, у тому числі й ті, які нараховані за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

14. 26.07.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 залишено без змін.

15. Суд апеляційної інстанції при цьому послався на те, що ухвала суду першої інстанції є законною, оскільки сума нарахованих процентів за користування кредитом - 5 220 688, 08 грн, є більшою за суму, що її визнано у межах справи про банкрутство як забезпечену заборгованість. Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» не підтвердив належними доказами розрахунок кредиторських вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. 19.08.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017, в якій скаржник просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви ПАТ КБ «Приватбанк» від 19.11.2014 про визнання поточних грошових вимог до ТОВ «Бізнес-Інтелект», визнати поточні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Бізнес-Інтелект» по кредитному договору від 11.08.2011 та договору комісії від 11.08.2011 в загальному розмірі 2 489 852, 47 грн та включити ці поточні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ «Бізнес-Інтелект».

Скарга мотивована тим, що судами в порушення статті 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) безпідставно зроблено висновок, що сума забезпечених вимог кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» - 3 713 681, 01 грн - складається із неустойки та процентів за кредитними договорами. Скаржник вважає, що поточні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є своєчасно заявленими, розрахованими за належний період та у належному розмірі, на суму зобов'язань, що не були припинені та внесені до реєстру вимог кредиторів, й підлягають визнанню у повному обсязі - 2 489 852, 47 грн - та включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6 Право на справедливий суд

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру …

18. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції від 06.11.1991)

Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом...

19. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Стаття 23 частина восьма.

8. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника,

Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

20. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

21. Верховний Суд вважає, що ті доводи, що їх наводив ПАТ КБ «Приватбанк» при розгляді справи в судах першої і апеляційної інстанцій, не є очевидно необґрунтованими, що вимагало від суду першої та апеляційної інстанцій їх повного дослідження, надання їм оцінки і відображення у судових рішеннях.

22. Однак, твердженням кредитора про своєчасне заявлення кредиторських вимог, їх правильний розрахунок судами першої та апеляційної інстанцій надано поверхневу оцінку.

23. Посилання в постанові суду апеляційної інстанції про те, що представник апелянта (ПАТ КБ «Приватбанк») не змогла пояснити природу нарахувань процентів за кредитами, є безпідставним, оскільки такі пояснення викладені письмово в заявах ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.03.2017 та від 10.04.2017, яким не надано судами належної оцінки.

24. Крім того, стосовно питання неправильності розрахунку вимог ПАТ КБ «Приватбанк» суди вправі були призначити судово-економічну експертизу, на розгляд якої поставити відповідні питання. Однак, цього не було зроблено судами.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанції було порушено принцип повноти оцінки доказів та їх відображення у прийнятих судових рішеннях, якими вирішувався спір по суті, що вимагає направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

26. Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, встановити структуру і розмір грошових вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та вирішити долю заявлених кредитором вимог відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтями 310, 315, 316 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 5011-49/217-2012 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк