ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2018 Справа № 905/3084/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця Пономаренка Ігоря В'ячеславовича до Національного природного парку "Святі гори" про визнання укладеною Додаткової угоди №6 до угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року.,-

За участю представників сторін:

від позивача - Пономаренко І.В.(особисто за паспортом), Сутковий А.М.(за довіреністю);

від відповідача -Поляцько О.Ю. (за довіреністю);

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2017 року фізична особа - підприємець Пономаренко І.В. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Національного природного парку «Святі гори» в якому просив:

Визнати укладеною Додаткову угоду № 6 до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року в наступній редакції:

Додаткова угода № 6

до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року

Національний природний парк «Святі гори», надалі іменований - «Адміністрація», в особі директора Приймачука Сергія Івановича, який діє на підставі Положення про НПП «Святі гори», - з однієї сторони, та фізична особа-підприємець Пономаренко Ігор В'ячеславович, надалі іменований - Користувач, який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію № 455354 від 12.01.2000 року, - з другої сторони, при спільній згадці про них іменовані надалі - Сторони, уклали цю додаткову угоду до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року про наступне:

П. 7.1. Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року викласти в наступній редакції:

Угода діє з моменту підписання до 31 грудня 2022 року.

2.Дана додаткова угода № 6 до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від року є невід'ємною частиною Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року.

3.Місцезнаходження та інші реквізити Сторін:

Адміністрація Національний природний парк «Святі гори» 84130, Донецька обл., місто Слов'янськ, місто Святогірськ, вул. 60 річчя Жовтня, будинок 1 ___________ Приймачук С.І.Користувач ФОН Пономаренко Ігор В'ячеславович АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 _____________Пономаренко І.В.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 01.03.2013 року між ФОП Пономаренко І.В. (Позивач) та Національним природним парком «Святі гори» (Відповідач) було укладено Угоду про рекреаційну діяльність № 25.

Пунктом 1.1 зазначеної угоди передбачено, що предметом угоди є спільна рекреаційна діяльність адміністрації і користувача, яка здійснюється в Святогірському НПП, квартал 59, вид 1, площею 1,7 га, в формі функціонування підвісного мотузкового парку-атракціону.

У відповідності до додаткової угоди № 4 від 31 грудня 2014 року до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року, термін дії основної угоди закінчувався 31 грудня 2017 року.

26.10.2017 року та повторно 31.10.2017 року Позивач звертався до керівництва Відповідача з заявою щодо продовження дії Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року на 2018 рік. Протягом жовтня - листопада 2017 року між позивачем та відповідачем відбувались перемови щодо можливості пролонгації Угоди. Проте, офіційної відповіді від Адміністрації Парку позивач не отримав.

Враховуючи, що строк дії чинної Угоди про рекреаційну діяльність (між НПП «Святі гори» та Позивачем, як власником мотузкового парку «Стрекоза»), з урахуванням додаткової угоди, спливав 31 грудня 2017 року, то 08 грудня 2017 року Позивач направив Відповідачу лист, у якому запропонував надати для ознайомлення проект договору про спільну діяльність.

14.12.2017 року позивач отримав лист від Відповідача, у котрому він з супровідним листом надав не підписаний проект договору.

Оскільки запропонований Відповідачем проект договору був запропонований з порушенням вимог ст..ст.188-181 Господарського кодексу України та відрізнявся від Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року стосовно прав та обов'язків сторін, а переддоговірні переговори та (або) спори могли відбуватися протягом тривалого часу, позивач вирішив звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач зазначив, що не погоджуючись визнавати укладеною Додаткову угоду №6 до угоди №25 від 01.03.2013р. відповідач завдає йому збитки на суму понад 2,5 млн. грн., оскільки демонтаж обладнання мотузкового парку призведе до знецінення досить коштовних комплектуючих.

У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення аналогічні викладеним у позові доводам. Просили задовольнити позов в повному обсязі.

19 квітня 2018 року, під час розгляду справи по суті, позивач заявив клопотання про допит у якості свідків членів наглядової ради НПП «Святі гори» з метою з'ясування їх повноважень та проведення будівельно-технічної судової експертизи для вирішення питання: «Чи є об'єкти, розміщені на території мотузкового парку «Стрекоза» нерухомим майном». Представник відповідача заперечував проти задоволенні клопотання, оскільки воно могло бути заявлене в підготовчому провадженні, та відсутні будь-які причини, які перешкоджали в цьому позивачу.

Керуючись ст.207 Господарського процесуального кодексу України суд залишив вказане клопотання без розгляду, оскільки воно без поважних причин не було заявлене в підготовчому провадженні.

У письмовому відзиві на позов від 19.02.2018р. та у судовому засіданні представник НПП «Святі гори» проти позову заперечував з наступних підстав.

01 березня 2013 року між НПП «Святі Гори» та ФОП, Пономаренко І.В., укладено угоду про рекреаційну діяльність №25. Відповідно до умов Угоди Пономаренко І.В. розмістив у відведеному кварталі мотузковий підвісний парк-атракціон.

Пунктом 7 Угоди визначений строк Угоди та порядок продовження строку її дії. Кожного року строк Угоди продовжувався терміном на один рік про що сторонами укладалися додаткові угоди.

Відповідно до п.2.2 Угоди адміністрація має право в рамках Угоди здійснювати контроль за діяльністю користувача.

13.06.2017 року Комісією НПП «Святі Гори» у присутності ФОП Пономаренко І.В. було здійснено обстеження в місці діяльності мотузкового парку. За результатами перевірки 13.06.2017 року було складено акт, яким зафіксовано незаконне встановлення в зоні рекреаційної діяльності, поза межами укладеної угоди, 20 незаконних споруд на площі 286,95 кв.м., що є порушенням ст. 12 ЗУ «Про охорону навколишнього природоохоронного середовища», ст.ст. 21,22 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», ст. 91 КУпАП та завдало шкоду природно-заповідному фонду у розмірі 364,43 грн.

За результатами складення цього акту, Адміністрація Парку винесла ФОП Пономаренко І.В. припис № 1 від 13.06.2017 року, яким зобов'язала відповідача надати проект будівництва і паспорт мотузкового парку «Стрекоза»; демонтувати незаконно побудовані тимчасові споруди, які не передбачені угодами «про рекреаційну діяльність від 01.03.2013р. №25 та додаткової угоди від 01.09.2014р. №5.

Лише в липні 2017 року ПП Пономаренко І.В. звернувся до адміністрації Парку з заявою про дозвіл на установку в зоні регульованої рекреації Парку (яка узгоджена в Угоді) тимчасових споруд, які були виявлені у ході перевірки 13.06.2017 року.

З метою припинення господарської діяльності Пономаренко І.В. на території Парку 08 серпня 2017 року в адміністративному приміщенні НПП «Святі гори» відбулася нарада, на яку було запрошено Пономаренка І.В., за результатами роботи якої прийнято рішення звернутися до компетентних органів з приводу перевірки діяльності Пономаренка І.В. та усунення, допущених ним порушень чинного законодавства. Пономаренко І.В. повідомлено про необхідність дотримання режиму території на якій він сумісно з Парком здійснює рекреаційну діяльність, і зобов'язано позивача негайно припинити господарську діяльність щодо функціонування кафе та інших самовільно розміщених об'єктів, а також привести територію до первинного вигляду.

02.10.2017 року при перевірці комісією вимог угоди Пономаренко І.В. про спільну рекреаційну діяльність та рекомендацій щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства було встановлено невиконання позивачем припису, тобто незаконні споруди продовжували функціонувати на території парку. За результатами перевірки складено акт. Комісія дійшла висновку, що для подальшого функціонування мотузкового парку «Стрекоза» ФОП Пономаренко І.В. необхідно демонтувати незаконно побудовані тимчасові споруди та атракціони у термін до 02.11.2017 року.

За результатами роботи комісії було складено припис № 2 від 02.10.2017 року про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства ФОП Пономаренко І.В.

З метою припинення негативного впливу на навколишнє природне середовище ФОП Пономаренко І.В. адміністрація НПП «Святі Гори» також зверталася до компетентних органів з приводу здійснення заходів щодо перевірки дотримання Пономаренко І.В., при здійсненні діяльності за угодою про спільну рекреаційну діяльність, вимог природоохоронного законодавства.

Ігноруючи рекомендації щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства позивач неодноразово звертався з вимогою до адміністрації Парку щодо пролонгування строку дії угоди про спільну рекреаційну діяльність.

Зважаючи на порушення позивачем умови угоди про спільну рекреаційну діяльність, невиконання приписів про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, відповідач, посилаючись на норми ч.1 ст.627, ст. 629 Цивільного кодексу України, вважає, що НПП «Святі Гори» обґрунтовано відмовив позивачу в підписання Додаткової угоди №6 до угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року.

Відповідач здійснював з Пономаренко І.В. спільну рекреаційну діяльність протягом строку дії угоди - до 31.12.2017року, оскільки сторони вільні в укладенні договору, відповідач не бажає більше продовжувати строк дії угоди через систематичні порушення позивачем її умов.

Водночас, представники відповідача зазначили, що НПП «Святі гори» супровідним листом №394 від 12.12.2017р. направив позивачу проект нового Договору про рекреаційну діяльність, яким детально обґрунтував саме роботу мотузкового парку, а не здійснення комерційної діяльності з забудовою території природоохоронного фонду з кафе та іншими незаконними спорудами.

У відповідь позивач надав протокол розбіжностей від 06.03.2018 року, проте з умовами запропонованими позивачем відповідач не погоджується, оскільки вони порушують основні принципи мети створення та завдань діяльності Національного природного парку «Святі гори». Тому новий Договір про рекреаційну діяльність між НПП «Святі гори» та ФОП Пономаренко І.В. не може вважатися укладеним, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про наступне.

Національний природний парк "Святі Гори" (далі - Парк) створений відповідно до Указу Президента України від 13 лютого 1997 року № 135 "Про створення національного природного парку "Святі Гори", є об'єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до Указу Президента України від 22 січня 2010 року № 57 «Про розширення території національного природного парку «Святі Гори» до Парку включено додатково 20 га земель державної власності, які надаються Парку у постійне користування та одночасно виключено 3,5 га земель.

Парк розташований на території Слов'янського, Краснолиманського районів та міста Святогірська Донецької області.

Згідно Положення про Національний природний парк «Святі гори», затвердженого Міністерством екології та природних ресурсів від 12.12.2011 року №520 (в редакції наказу від 95.12.2016р. № 455), Парк є бюджетною, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання природних ресурсів (п.1.2).

Парк є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в відділенні Казначейства і утримується за рахунок коштів державного бюджету. Парк має печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, бланки, штампи та офіційну емблему, що реєструються в установленому порядку (п.1.3).

Загальна площа Парку становить 40605,5 гектара. У постійному користуванні Парку знаходиться 11894,5 гектара земель, а 28711 гектар земель включені до його складу без вилучення у землекористувачів.

На землях, які передаються Парку без вилучення, може здійснюватися традиційна господарська діяльність відповідно до вимог Проекту організації території Парку та відповідного схвалення науково-технічної ради Парку (1.6).

Право Парку на постійне користування земельною ділянкою оформлюється державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (1.8).

Мета створення та завдання визначені у розділі 2 Положення;

Парк створено з метою збереження, відтворення та раціонального використання ландшафтів Святогір'я з типовими та унікальними природними комплексами, що мають важливе природоохоронне, естетичне, наукове, освітнє, рекреаційне та оздоровче значення (2.1).

Основними завданнями діяльності Парку є (п.2.2):

збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів і об'єктів на його території;

створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об'єктів;

організація та здійснення науково-дослідних робіт, у тому числі з вивчення природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розроблення та впровадження наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища, відтворення окремих видів флори та фауни, відновлення порушених екосистем, управління та ефективного використання природних ресурсів, організації та проведення моніторингу ландшафтного та біологічного різноманіття;

відродження місцевих традицій природокористування;

проведення екологічної освітньо-виховної роботи тощо.

Умови здійснення рекреаційної діяльності визначені розділом 8 Положення, за змістом якого:

п.8.1. Рекреаційна діяльність на території Парку здійснюється відповідно до Положення про рекреаційну діяльність у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.06.2009 № 330, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.2009 за № 679/16695.

п.8.2. Основними напрямами провадження рекреаційної діяльності на території Парку є:

створення умов для організованого та ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони природних комплексів та об'єктів;

забезпечення попиту рекреантів на загальнооздоровчий, культурно-пізнавальний відпочинок, туризм, любительське та спортивне рибальство, відповідно до режиму території Парку тощо;

обґрунтування і встановлення допустимого рівня антропогенного навантаження, у тому числі, зумовленого провадженням рекреаційної діяльності, на територію, природні комплекси та об'єкти Парку;

організація рекламно-видавничої та інформаційної діяльності, екологічної просвіти серед відпочиваючих, туристів у межах території Парку;

сприяння формуванню у рекреантів та місцевих жителів екологічної культури, бережливого та гуманного ставлення до національного природного надбання.

п.8.3. Рекреаційна діяльність здійснюється Парком, із забезпеченням:

створення і функціонування рекреаційної інфраструктури;

організації та інфраструктурного облаштування туристичних та екскурсійних маршрутів, еколого-освітніх стежок;

координації діяльності Парком суб'єктів рекреаційної діяльності незалежно від форми власності та підпорядкування з огляду на використання природних та історико-культурних ресурсів у межах територій та об'єктів Парку;

створення і ведення інформаційного банку даних щодо рекреаційних закладів, які розташовані в межах території Парку;

участі у вітчизняних і міжнародних науково-практичних конференціях, з'їздах, семінарах, присвячених питанням розвитку рекреації;

вивчення, узагальнення та впровадження вітчизняного і зарубіжного досвіду щодо організації рекреаційної діяльності.

п.8.4. Парк:

забезпечує організацію рекреаційної інфраструктури, створення мережі еколого-освітніх та науково-пізнавальних маршрутів, рекреаційних зон для забезпечення сприятливих умов для відпочинку населення та відвідувачів Парку;

виконує роботи з оцінки рекреаційних ресурсів (природні, історико-культурні, етнографічні тощо);

надає платні послуги, проводить дослідження, пов'язані із забезпеченням провадження рекреаційної діяльності відповідно до законодавства.

Взаємодія з підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, які здійснюють діяльність на території парку передбачена розділом 12 Положення:

п.12.1. Рекреаційна діяльність на території Парку організовується адміністрацією Парку та здійснюється, у тому числі на підставі угод з підприємствами, установами, організаціями, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності.

п.12.2. Підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які розташовані на території Парку, (надалі - суб'єкти господарювання) здійснюють господарську діяльність на території Парку з урахуванням обмежень, визначених законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України», іншими законами України та нормативними актами, Проектом організації території Парку, а також цим Положенням.

п.12.3. З суб'єктами господарювання, які здійснюють свою діяльність на території Парку, адміністрацією можуть укладатися відповідні угоди.

п.12.4. Заінтересовані суб'єкти господарювання здійснюють обов'язкове екологічне страхування відповідальності з метою компенсації шкоди, заподіяної на території Парку внаслідок промислових аварій і катастроф.

п.12.5. Для координації діяльності з питань використання природних комплексів та об'єктів підприємствами, установами та організаціями, у межах території Парку, адміністрація Парку може створювати координаційну раду із представників місцевих органів виконавчої влади та керівників цих підприємств, установ та організацій.

Згідно до пункту 1.1 Положення про рекреаційну діяльність у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.06.2009 № 330, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.2009 за № 679/16695, Рекреаційна діяльність - діяльність, спрямована на відновлення розумових, духовних і фізичних сил людини шляхом загальнооздоровчого і культурно-пізнавального відпочинку, туризму, санаторно-курортного лікування, любительського та спортивного рибальства, полювання тощо.

Суб'єкти рекреаційної діяльності на територіях та об'єктах природно-заповідного фонду здійснюють свою діяльність відповідно до вимог чинного природоохоронного законодавства та інших нормативно-правових актів та нормативних документів (1.3).

Рекреаційна діяльність у межах територій та об'єктів ПЗФ України може здійснюватися за такими основними видами (п.2.5):

2.5.1. Відпочинок:

загальнооздоровчий відпочинок;

культурно-пізнавальний відпочинок;

короткостроковий відпочинок (від 5-10 годин до 1-2 днів; розбиття наметів і розкладання вогнищ у спеціально обладнаних та відведених для цього місцях).

2.5.2. Екскурсійна діяльність:

екскурсії (прогулянки) маркованими екологічними стежками, а також на виставки, в музеї, засновниками яких є установи ПЗФ, інші суб'єкти рекреаційної діяльності.

2.5.3. Туристична діяльність:

науково-пізнавальний пішохідний туризм;

орнітологічний туризм (спостереження за птахами);

етнографічний туризм (кантрі-туризм) - ознайомлення з народними традиціями, фольклором, побутом, архітектурою та іншими ментальними цінностями місцевого населення;

лижний, зокрема гірськолижний, туризм (лижні подорожі та прогулянки);

велосипедний туризм (прогулянки, подорожі на велосипедах);

кінний туризм (прогулянки, подорожі на конях);

водний туризм (спуск гірською річкою на надувних плотах, човнах, катамаранах (рафтинг), подорожі на яхті, катання на водних лижах, віндсерфінг, прогулянки на човнах);

спелеотуризм (відвідування печер);

підводний туризм (підводне плавання з аквалангом, екскурсії до підводних печер і гротів (дайвінг));

парапланеризм (прогулянки, подорожі на парапланах), дельтапланеризм (прогулянки, подорожі на дельтапланах), балунінг (прогулянки, подорожі на повітряних кулях).

2.5.4. Оздоровлення:

використання рекреантами природних лікувальних ресурсів ПЗФ з метою відновлення розумових, духовних і фізичних сил людини.

2.5.5. Любительське і спортивне рибальство.

2.5.6. Любительське і спортивне полювання.

2.6. Організаційними формами здійснення у межах територій та об'єктів ПЗФ рекреаційної діяльності, пов'язаної з туризмом, є внутрішній і міжнародний туризм.

У судовому засіданні встановлено, що 01.03.2013 року між ФОП Пономаренко І.В. (Користувач) та Національним природним парком «Святі гори» (Адміністрація) було укладено Угоду про рекреаційну діяльність № 25.

Предметом цієї угоди є спільна рекреаційна діяльність Адміністрації і Користувача, що здійснюється в Святогірському НПП, квартал 59, вид. 1, площею 1,7га, в формі функціонування підвісного мотузкового парку-атракціону (1.1).

Метою угоди є юридичне оформлення та впорядкування відносин, пов'язаних з організацією спільної рекреаційної діяльності, зокрема наданням платних рекреаційних послуг та проведенням еколого-освітньої діяльності (1.2).

Сторони дія досягнення мети рекреаційної діяльності мають право: брати участь в управлінні та веденні спільної діяльності в межах та на умовах, передбачених цією Угодою. Доступу до інформації,яка стосується ведення спільної діяльності. Адміністрація має право в рамках Угоди здійснювати контроль за діяльністю Користувача. Користувач може залучати для виконання своїх зобов'язань за цією Угодою третіх осіб, беручи на себе відповідальність перед Адміністрацією за їхні дії (п.2).

Згідно пункту 3 Угоди Адміністрація зобов'язується:

- Організувати доступ Користувача до природних ресурсів відповідно до встановлених лімітів та дозволу на використання природних ресурсів в оздоровчо-рекреаційних цілях.

- Довіряти Користувачеві на термін дії Угода надання рекреаційних послуг.

- Надавати Користувачеві необхідну для ведення рекреаційної діяльності інформацію.

- Здійснювати заходи по охороні, використанню та відтворенню природних ресурсів за рахунок коштів, отриманих від користувача.

- Проводити еколого-освітню роботу серед рекреантів.

- Здійснювати контроль за рекреаційною діяльністю Користувача.

- Інформувати Державну службу заповідної справи про укладення Угоди в 10-ти денний термін.

Відповідно до пункту 4 Угоди Користувач зобов'язується:

- Надавати рекреаційні послуги.

- Проводити рекреаційну діяльність без заподіяння шкоди природним комплексам та порушення екологічної рівноваги з дотримуванням встановленого природоохоронного режиму та правил протипожежної безпеки.

- Забезпечити облік пішохідних туристів, які відвідують рекреаційні об'єкта

- Надавати Адміністрації необхідну інформацію для здійснення контролю за рекреаційною діяльністю на закріпленній території.

- Обслуговувати на закріпленій території відповідно до встановлених лімітів не більше 1ч/дн/га

- Протягом 5 календарних днів після підписання Угода приступити до робіт з надання рекреаційних послуг.

- Вносити з 01.03.2013р. щомісячно (до 10 числа) на рахунок Адміністрації кошти на природоохоронні заходи:

- з березня по квітень в сумі -300 грн.; з листопада по грудень -300 грн.; з червня по жовтень - 1000 грн.

У випадку невиконання Користувачем строку сплати за рекреаційні послуги, вказанного в п.4.7 даної угоди, Користувач сплачує Адміністрації пеню за кожний день простроченного платежу в розмірі 0,5% від суми, належної Адміністрації за даною угодою (п.5.1).

У разі невиконання або неналежного виконання Стороною своїх обов'язків за цією Угодою вона зобов'язана відшкодувати іншій Стороні завдані збитки (п.5.2).

У випадку порушення природоохоронного законодавства України Користувач в термін 5 днів відшкодовує шкоду, заподіяну навколишньому середовищу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №521 від 21.04.98 р., інших актів чинного законодавства (п.5.3).

Угода діє з моменту підписання до « 31» грудня 2013р. (п.7.1) Угода може бути пролонгована Сторонами за взаємною згодою на визначений термін (п.7.2). Сторони залишають за собою право дострокове розірвання цієї Угоди з мотивів зміни економічної ситуації в країні, безперспективності та неможливості ведення спільної рекреаційної діяльності, у випадку неможливості здійснення своєї діяльності на принципах самоокупності, самофінансування та самозабезпечення, а також у разі невиконання однією із Сторін своїх зобов'язань та обов'язків фінансової компенсації Стороною збитків іншої Сторони в повному обсязі. У цьому випадку кожна із Сторін зобов'язана повідомити іншу Сторону за 2 місяці. Взаємовідносини Сторін припиняються шляхом складання акту про розірвання цієї Угоди (п.7.3).

Угода підписана ФОП Пономаренко І.В., Директором та членами наглядової ради НПП «Святі гори».

31 грудня 2014 року між Користувачем та Адміністрацією Парку була укладена додаткова угоди № 4, якою термін дії основної Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року продовжувався до 31 грудня 2017 року.

09 червня 2017 року відбулось засідання науково-технічної наради НПП «Святі гори» на якому прийнято рішення, зокрема, створити комісію з перевірки діяльності мотузкового парку «Стрекоза» та виконання ФОП Пономаренко В.І. умов угоди про спільну рекреаційну діяльність. У разі виявлення порушень для іх виправлення та приведення діяльності мотузкового парку у відповідність до угоди, надати відповідачу строк 1 місяць з дня ознайомлення із складеним актом. У разі невиконання даного рішення та не виправлення виявлених порушень, достроково розірвати дію угоди про спільну рекреаційну діяльність мотузкового парку «Стрекоза». На засідання комісії був запрошений Пономаренко В.І. (а.с.97).

13 червня 2017 року Комісією НПП «Святі Гори» у присутності ФОП Пономаренко І.В. проводилось обстеження в місці діяльності мотузкового парку. За результатами перевірки 13.06.2017 року Комісією складено Акт №1, яким зафіксовано незаконне встановлення в зоні рекреаційної діяльності, поза межами укладеної угоди: лабіринти на площі 131,1 кв.м., скалодром на площі 5,0 кв.м,, атракціон «Angry Birds» на площі 45,2 кв.м., атракціон «Смешарики» на площі 9,00 кв.м., будинок адміністрації на площі 22,95 кв.м., приміщення для зберіганні дров на площі 13,64 кв.м., літній душ на площі 1,1 кв.м., туалет з вигрібною ємністю на площі 1,8 кв.м., ємність для зливу побутових відходів на площі 1,8 кв.м., зимове кафе на площі 32,26 кв.м., торгівельний намет на площі 13,7 кв.м., літнє кафе на площі 32,26 кв.м., а також лісові меблі на підмостках, розміром 2,5*1,5 м, в кількості 6 комплектів, на загальній площі 22,5 кв. м.(а.с.41)

За висновками комісії, такими діями ФОП Пономаренко І.В. були порушені умови Угоди №25, оскільки поза умовами цієї Угоди ним споруджено 20 незаконних споруд на площі 286,95 кв. м., що є порушенням ст. 12 ЗУ «Про охорону навколишнього природоохоронного середовища», ст.ст. 21,22 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України», ст. 91 КУпАП, що причинило шкоду природно-заповідному фонду у розмірі 364,43 грн.

За результатами складення Акту №1 ФОП Пономареко І.В. Адміністрацією Парку було винесено припис № 1 від 13.06.2017 року, яким зобов'язала відповідача надати проект будівництва і паспорт мотузкового парку «Стрекоза»; демонтувати незаконно побудовані тимчасові споруди, які не передбачені угодами «про рекреаційну діяльність від 01.03.2013р. №25 та додаткової угоди від 01.09.2014р. №5 (а.с.46).

07 липня 2017 року ПП Пономаренко І.В. звернувся до адміністрації Парку з заявою про дозвіл на установку в зоні регульованої рекреації Парку (узгодженої в Угоді) тимчасових споруд, які були виявлені у ході перевірки 13.06.2017 року (а.с.50).

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що заява ФОП Пономаренко В.І. була розглянута та прийнято рішення про відмову у її задоволенні, оскільки умовами Угоди про рекреаційну діяльність, Положенням НПП «Святі гори» та «Положенням про рекреаційну діяльність у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду України» встановлення таких споруд не передбачено.

02.10.2017 року при перевірці комісією вимог угоди Пономаренко І.В. про спільну рекреаційну діяльність та рекомендацій щодо усунення порушень вимог природоохоронного законодавства було встановлено невиконання позивачем припису №1, оскільки незаконні споруди продовжували функціонувати на території парку. За результатами перевірки складено Акт №2. Комісія дійшла висновку, що для подальшого функціонування мотузкового парку «Стрекоза» ФОП Пономаренко І.В. необхідно демонтувати незаконно побудовані тимчасові споруди та атракціони у термін до 02.11.2017 року.

За результатами роботи комісії було складено припис № 2 від 02.10.2017 року про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, яким ФОП Пономаренко І.В. зобов'язано демонтувати незаконно побудовані тимчасові споруди, які не передбачені угодою Про рекреаційну діяльність від 01.03.2013р. №25 та додатковою угодою від 01.09.2014 р. №1.

31 жовтня 2017 року Комісією НПП «Святі Гори» проводилось обстеження в місці діяльності мотузкового парку, внаслідок якого встановлено факт самовільного проведення лінії електромережі до зони мотузкового парку. За результатами перевірки Комісією складено Акт №3 від 31.10.2017р., яким зафіксовано вказане порушення.

01 листопада 2017р. відповідачем винесено припис №3 про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, яким зобов'язано позивача демонтувати проведену лінію електромережі, яка не передбачена угодою Про рекреаційну діяльність від 01.03.2013р. №25 та додатковою угодою від 01.09.2014 р. №1.

Згідно пояснень представника відповідача, вимоги Адміністрації Парку до ФОП Пономаренко І.В. про демонтування незаконно побудованих позивачем тимчасових споруд та атракціонів були проігноровані. Вказані доводи відповідача, у судовому засіданні позивачем не спростовані.

Обгрунтовуючи свою відмову демонтування тимчасових споруд та лінії електромережі, виявлених відповідачем під час перевірок (акти перевірок №1, №2, №3), у судовому засіданні ФОП Пономаренко В.І. пояснив, що вказані споруди є обслуговуючими по відношенню до мотузкового парку, оскільки його відвідувачі повинні мати можливість повноцінного відпочинку та харчування, а лінія електромережі, яка необхідна для функціонування парку була змонтована при попередньому керівництві НПП «Святі гори» за усною домовленістю.

У зв'язку з тим, що термін дії Угоди спливав 31.12.2017 року, Позивач 26.10.2017 року та повторно 31.10.2017 року звернувся до керівництва НПП «Святі гори» з заявою щодо продовження дії Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року на 2018 рік.

Згідно пояснень наданих позивачем та представниками відповідача, протягом жовтня - листопада 2017 року між позивачем та відповідачем відбувались перемови щодо можливості пролонгації Угоди на 2018 рік, проте згоди досягнуто не було.

08 грудня 2017 року Позивач направив Відповідачу лист, у якому запропонував надати для ознайомлення проект договору про спільну діяльність.

14.12.2017 року позивач отримав лист від Відповідача, у котрому він з супровідним листом №394 від 12.12.2017р. надав проект договору, умови якого відрізняються від Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року в частині прав та обов'язків сторін.

Вважаючи, що не погоджуючись визнавати укладеною Додаткову угоду №6 до угоди №25 від 01.03.2013р. відповідач порушує його права, у грудні 2017 року ФОП Пономаренко В.І. звернувся до господарського суду Донецької області з вказаним позовом.

У березні 2018 року позивач надав НПП «Святі гори» протокол розбіжностей від 06.03.2018 року до Проекту договору, проте з умовами запропонованими позивачем відповідач не погодився, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору.

13 березня 2018 року відбулось засідання науково-технічної наради НПП «Святі гори» на якому прийнято рішення вважати недоцільним подальше продовження сумісної рекреаційної діяльності з мотузковим парком «Стрекоза» і заключення угоди з ФОП Пономаренком В.І. у зв'язку з тим, що в діяльності мотузкового парку стали переважати напрямки, не сумісні з цілями і задачами національного парку (надання території для масових вечірок, організація громадського харчування, торгівля продуктами харчування), а також с причин невиконання і ігнорування попередніх рішень науково-технічної ради НПП «Святі гори», чисельних порушень договору про сумісну рекреаційну діяльність і відмови виконувати вимоги співробітників парку щодо виправлення порушень.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що на час розгляду справи термін дії Угоди про рекреаційну діяльність №25 від 01.03.2013 року сплив 31.12.2017 року, а новий Договір про рекреаційну діяльність між НПП «Святі гори» та ФОП Пономаренко І.В. не укладений, з причини не досягнення згоди щодо усіх істотних його умов.

Предметом даного позову є вимога позивача про продовження дії угоди про рекреаційну діяльність.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст.181 ГК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч.ч. 2,4 ст. 181 ГК України).

Частиною 1 ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтями 6, 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надіслано відповідачу проект Додаткової угоди № 6 до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року разом з позовною заявою, проте відповідачем у судовому засіданні відхилено зазначену пропозицію.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Частинами 3, 6 ст. 179 ГК України визначено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання, органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Умови здійснення рекреаційної діяльності на території Національного природного парку «Святі гори» здійснюється відповідно до Положення про рекреаційну діяльність у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.06.2009 № 330, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.07.2009 за № 679/16695.

Законами України чи діючими нормативно-правовими актами не встановлено обов'язкової форми договору про рекреаційну діяльність.

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом; інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Проаналізувавши умови спірного договору про рекреаційну діяльність, положення Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.06.2009 № 330 та наведені норми ГК України, суд приходить до висновку, що спірний договір, визнання укладеною додаткової угоди до якого є предметом спору по даній справі, не базується на державному замовленні, не є обов'язковим для укладання в силу прямої норми закону, жодних попередніх домовленостей щодо укладення додаткової угоди до спірного договору сторони не заключали, тому відсутні законні підстави зобов'язувати відповідача укласти додаткову угоду до вказаного договору або визнавати її укладеною.

Крім цього, зазначений договір про рекреаційну діяльність не визначений як типовий або примірний, законодавством України не встановлено обов'язковість дотримання його форми, отже можна зробити висновок про відсутність заборони на укладення між позивачем та відповідачем, за умови взаємного узгодження всіх істотних умов такого договору, що свідчить про необов'язковість спірного договору до укладення.

Частиною 3 ст. 180 ГК України встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі аналізу вищевикладених правових норм суд вважає, що предмет спірного договору про рекреаційну діяльність, права та обов'язки сторін в ньому, встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін з урахуванням обмежень, визначених законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України», іншими законами України та нормативними актами в сфері охорони природи, а також Положенням про НПП «Святі гори».

Таким чином, відповідно до ч.8 ст. 181 ГК України, оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов спірного договору, у зв'язку з відсутністю згоди НПП «Святі гори» на пролонгацію угоди, Додаткова угода № 6 до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 рок вважається неукладеною, а позовні вимоги не підлягають до задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Редакція газети "Правоє дело" та Штекель проти України" зазначено, що в рішенні національного суду є можливим посилання на рішення українських судів, у яких останні схильні до відповідного тлумачення законодавчих положень, котрими врегульовані подібні відносини, або в яких був загальний підхід у таких справах (п.56), та, що відповідне тлумачення або загальних підхід національних судів у таких справах має впливати на прийняття рішення в подібних відносинах.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судом, з огляду на зазначену практику Європейського суду з прав людини, при розгляді даної справи враховані правові позиції викладені в постанові Верховного суду від 06.02.2018р. у справі №911/2354/17, у якій суд зазначив про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з тим, що визнання укладеним спірного договору, обов'язковість укладення якого не передбачена законом, суперечить загальним засадам цивільного законодавства про свободу договору та не ґрунтується на вимогах законодавства.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Усупереч вказаним нормам, позивач не надав господарському суду доказів, які спростовують доводи відповідача, отже позовні вимоги ФОП Пономаренко І.В. до НПП «Святі гори» про визнання укладеною Додаткову угоду № 6 до Угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року задоволенню не підлягають.

З урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Пономаренка Ігоря В'ячеславовича до Національного природного парку "Святі гори" про визнання укладеною Додаткової угоди №6 до угоди про рекреаційну діяльність № 25 від 01.03.2013 року - відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 19 квітня 2018 року.

Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2018 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов