ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4308/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

секретар судового засідання - Овчарик В.М.,

за участю представників:

позивача - Свістунова А.В, (адвокат),

відповідача-1- не з'явився,

відповідача-2 - Тодосієнка В.М. (адвокат),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу Державної іпотечної установи на рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2017 (суддя Борисенко І.І.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 (Пономаренко Є.Ю. - головуючий, судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк"

до 1) Державного підприємства "Національні інформаційні системи",

2) Державної іпотечної установи

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) на ліквідацію Акціонерного товариства "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (далі - ДП "Національні інформаційні системи") та Державної іпотечної установи (далі - ДІУ) про: застосування наслідків недійсності договору застави майнових прав від 04.02.2015 № Д-3/2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. (далі - приватний нотаріус Літвінов А.В.), (реєстраційний № 36) шляхом припинення у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - ДРОРМ) обтяжень від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 на рухоме майно (майнові права) ПАТ "Дельта Банк" та вилучення відповідних записів з реєстру; зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних із реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на майнові права ПАТ "Дельта Банк", переданих у заставу ДІУ на підставі недійсного договору застави майнових прав від 04.02.2015 № Д-3/2015.

Позовні вимоги обґрунтовані недійсністю договору застави майнових прав від 04.02.2015 № Д 3/2015, на підставі якого виникли обтяження від 06.02.2015 за № 15069048 та від 09.02.2015 за № 15069803, що встановлено за результатами розгляду справи № 910/7083/16.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.08.2017 (суддя Борисенко І.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 (Пономаренко Є.Ю. - головуючий, судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.), позовні вимоги частково задоволено шляхом застосування наслідків недійсності договору застави через припинення у ДРОРМ обтяжень та вилучення з реєстру відповідних записів. У задоволенні вимоги про зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних з реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на підставі недійсного договору застави відмовлено.

Судові рішення мотивовані положеннями статей 11, 15, 16, 216, 236, частин 1, 2 статті 319, статей 593, 10571 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частини 2 статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК), статей 1, 3, 28 Закону України "Про заставу", статей 3, 11, 12, 42, 43, 44 Закону України від 18.11.2003 № 1255-ІV "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон № 1255-ІV), пунктів 12, 24, 25 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок № 830), пункту 3.2 Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5 (далі - Інструкція № 73/5), статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також статей 1, 33, 34, 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, зважаючи на які суди дійшли висновку про застосування наслідків недійсності договору застави шляхом припинення у ДРОРМ обтяжень та вилучення з реєстру відповідних записів.

З приводу вимог про зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних із реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на майнові права ПАТ "Дельта Банк", переданих у заставу ДІУ на підставі недійсного договору застави майнових прав від 04.02.2015 № Д-3/2015, суди дійшли висновку про передчасність їх заявлення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із судовими актами попередніх інстанцій, ДІУ звернулася з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування наведеної ним правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема положень статей 216, 236 ЦК, частини 3 статті 44 Закону № 1255-ІV, пункту 24 Порядку № 830, статті 24 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, наголошуючи на тому, що суди попередніх інстанцій: 1) помилково зобов'язали ДІУ, яка є неналежним відповідачем у справі, вчинити дії щодо припинення обтяження та вилучення з реєстру запису про обтяження, зважаючи на те, що вона втратила статус обтяжувача, або уповноваженої ним особи з моменту визнання судом договору недійсним; 2) протиправно залишили без задоволення клопотання ДІУ про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача, Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України, оскільки рішення у справі впливає на їх права та обов'язки, як гарантів за зобов'язаннями ДІУ з виплати власникам облігацій, які мають додаткове забезпечення у формі державної гарантії (договору застави, визнаного судом недійсним) їх номінальної вартості.

Судові акти оскаржуються лише в частині застосування наслідків недійсності договору застави через припинення у ДРОРМ обтяжень та вилучення з реєстру відповідних записів. В іншій частині судові акти не оскаржуються, тому в касаційному порядку не переглядаються (частина 1 статті 300 ГПК в редакції чинній з 15.12.2017).

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на касаційну скаргу)

Позивач надав відзив, у якому просив судові акти залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Мотивуючи вірність висновків судів попередніх інстанцій, ПАТ "Дельта Банк" зазначило, що наявність досі існуючих у ДРОРМ обтяжень і відповідних записів від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 на рухоме майно (майнові права) ПАТ "Дельта Банк" створює позивачу значні перешкоди в здійсненні повного комплексу правомочностей власника (вільного та безумовного розпорядження) щодо належних йому майнових прав.

ДІУ, будучи обтяжувачем, після визнання договору застави недійсним своєю бездіяльністю поставив під сумнів рішення місцевого господарського суду в справі № 910/7083/16, яке набрало законної сили, порушуючи при цьому позицію Європейського суду з прав людини щодо принципу правової визначеності, тому що мав вчинити дії з державної реєстрації припинення обтяження та вилучення з ДРОРМ відповідних записів, оскільки відпала підстава для їх існування. При цьому, ДІУ є належним відповідачем в контексті спірних правовідносин, зважаючи на положення вимог статей 43, 44 Закону № 1255-ІV, які кореспондуються з пунктом 24 Порядку № 830.

Оскільки договір застави визнаний судом недійсним є двостороннім, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ДІУ, проведення реституції можливе лише між сторонами угоди. Клопотання про залучення Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України в якості третіх осіб правомірно відхилено судами, оскільки результат розгляду справи не наділяє їх новими правами та обов'язками щодо предмета спору.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 27.02.2003 ПАТ "Дельта Банк" та ДІУ уклали договір банківського рахунку №26/995-070 (надалі - договір рахунку), згідно з пунктом 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті № 0995 та отримує плату за його обслуговування за банківськими тарифами, які доведені клієнту в момент підписання договору. Факт підписання договору клієнтом підтверджує, що він ознайомлений з тарифами та немає жодних заперечень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором №26/995-070, 04.02.2015 між банком (заставодавцем) та клієнтом (заставодержателем) укладено договір застави майнових прав №Д-3/2015 (далі - договір застави), посвідченого приватним нотаріусом Літвіновим А.В. (реєстраційний №36), пунктом 1.1 якого передбачено передачу в заставу майнових прав за кредитними договорами та договорами про їх забезпечення, укладеними між заставодавцем та фізичними особами-позичальниками, інформація по яких міститься в додатку № 1 та в акті звірки до цього договору.

Крім цього, 04.02.2015 між сторонами укладено договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-3.1/2015, посвідчений приватним нотаріусом Літвіновим А.В. за реєстраційним №36 (надалі - договір відступлення права вимоги), за умовами пункту 1.2 якого первісний кредитор (ПАТ "Дельта Банк") відступає, а новий кредитор (ДІУ) набуває всі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до договору та в акті звірки щодо договорів забезпечення, який одночасно з цим договором укладається між сторонами.

Як вбачається з Витягу з ДРОРМ від 10.03.2017 № 51674128, наданого ДП "Інформаційний центр", на підставі договору застави зареєстровано приватні обтяження від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 щодо майнових прав AT "Дельта Банк" на користь ДІУ, про що містяться відповідні записи за №№ 70, 71.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017, позовні вимоги AT "Дельта Банк" до ДІУ задоволені повністю - визнано недійсними договір застави від 04.02.2015 № Д-3/2015 та договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) від 04.02.2015 № Д-3.1/2015.

Враховуючи визнання недійсними в судовому порядку вказаних правочинів, 16.03.2017 позивач звернувся до ДП "Національні інформаційні системи" із листом № 2091, в якому просив припинити обтяження від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 шляхом вилучення записів за №№ 70, 71.

28.03.2017 ДП "Національні інформаційні системи" надало відповідь на вказаний лист, зазначивши, що припинення обтяження рухомого майна, може бути здійснено на підставі заяви обтяжувача або рішення суду, яке набрало законної сили.

06.04.2017 позивач звернувся до ДІУ із листом № 2794, в якому просив останнього звернутися до ДП "Національні інформаційні системи" із заявою про припинення обтяжень від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803.

10.05.2017 ДІУ листом № 2895/15 повідомив позивача, що, на його думку, таке звернення є передчасним та безпідставним.

Позивач вважає, що визнання недійсним у судовому порядку договору застави та фактичне неприпинення обтяжень і відсутність вилучення відповідних записів від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 за №№ 70, 71 з ДРОРМ створює значні перешкоди для здійснення ПАТ "Дельта Банк" правомочностей власника (зокрема, вільного та безумовного розпорядження) належними позивачу майновими правами, які були предметом договору застави.

Отже, предметом розгляду даного спору є вимоги про застосування наслідків недійсності договору застави шляхом припинення у ДРОРМ відповідних обтяжень та вилучення відповідних записів, а також зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних з реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на підставі недійсного договору застави.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суди дійшли висновку про їх обґрунтованість, зважаючи на те, що застава, яка виникла на підставі договору, визнаного недійсним в судовому порядку, є припиненою, відтак, правові підстави для обтяження предмету застави відсутні.

При цьому, в задоволенні вимоги про зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних з реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на підставі недійсного договору застави суди відмовили з підстав передчасності її заявлення.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції з огляду на таке.

Правочин, визнаний в судовому порядку недійсним з моменту укладення, передбачає настання наслідків, пов'язаних із його недійсністю (наслідки нікчемного правочину), як способу захисту порушеного цивільного права, шляхом його відновлення (реституції).

При цьому, положеннями стаття 216 ЦК визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

В справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2016 у справі № 910/7083/16, яке набрало законної сили з 08.11.2016, визнано недійсним договір застави від 04.02.2015 № Д-3/2015 з моменту його вчинення як нікчемний правочин.

Приписами частини 3 статті 35 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на викладене, позивач правомірно звернувся до господарського суду з позовом про застосування особливих правових наслідків недійсності договору застави, а саме шляхом припинення обтяжень від 06.02.2015 № 15069048 та від 09.02.2015 № 15069803 і вилучення записів за №№ 70, 71.

При цьому, за правилами реституції, вимога про припинення обтяжень на виконання договору застави, визнаного судом недійсним, може бути пред'явлена тільки стороні нікчемного правочину, тому суди дійшли правильного висновку про те, що ДІУ та ДП "Національні інформаційні системи" є належними відповідачами в даній справі, зважаючи на таке.

Відповідно до положень статті 43 Закон № 1255-ІV, яка кореспондується із пунктом 24 Порядку № 830, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача.

Оскільки обтяжувачем у спірних правовідносинах є ДІУ, а фактичним реєстратором обтяження є ДП "Національні інформаційні системи", то позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" щодо внесення відомостей до ДРОРМ про припинення обтяження та вилучення відповідних записів у реєстрі є правомірними.

З приводу висновків судів попередніх інстанцій щодо залишення без задоволення вимоги про зобов'язання ДІУ утриматися в майбутньому від вчинення дій, пов'язаних із реєстрацією у ДРОРМ нових обтяжень на майнові права ПАТ "Дельта Банк", переданих у заставу ДІУ на підставі недійсного договору застави майнових прав від 04.02.2015 № Д-3/2015, як передчасно заявлених, то судові рішення в цій частині колегією суддів в касаційному порядку не переглядаються як такі, що наразі не оскаржуються ДІУ (частина 1 статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017).

У зв'язку з чим, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування судових актів у справі.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Стосовно доводів скаржника про помилковість висновків суду щодо зобов'язання ДІУ вчинити дії з припинення обтяження та вилучення з ДРОРМ запису про обтяження, зважаючи на те, що вона втратила статус обтяжувача з моменту визнання судом договору недійсним, колегія суддів вважає їх помилковими, враховуючи наступне.

Визнання правочину недійсним з моменту його укладення (нікчемний правочин), що встановлено за результатами розгляду справи № 910/7083/16, передбачає відновлення порушеного права шляхом відновлення стану, що існував на момент укладення правочину, визнаного в подальшому недійсним. Оскільки внесення відомостей до ДРОРМ про обтяження та записи в реєстрі здійснено ДП "Національні інформаційні системи" за заявою обтяжувача - ДІУ, порядок відновлення порушеного права передбачає скасування обтяження та вилучення відповідних записів з реєстру тими ж суб'єктами, якими здійснювалося обтяження і внесення інформації до реєстру.

Доводи скаржника про неправомірність залишення без задоволення клопотання ДІУ про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів України також відхиляються колегією суддів, оскільки визнаний недійсним договір застави було укладено між ПАТ "Дельта Банк" та ДІУ, тоді як проведення реституції за недійсним правочином допускається виключно між його сторонами. Водночас, зазначені скаржником особи не є сторонами договору застави, який визнано недійсним. Визнання його недійсним не породжує для осіб, яких ДІУ пропонує залучити в якості третіх осіб, настання нових прав та обов'язків. Крім того, ці особи, як вірно зазначено позивачем у відзиві, самостійно до суду не зверталися для залучення їх в якості учасників справи, що свідчить про відсутність у них будь-якого інтересу до цієї справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Надаючи правову кваліфікацію доказам, поданим сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень на них, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову в частині застосування наслідків недійсності договору застави шляхом припинення у ДРОРМ обтяжень та вилучення з реєстру відповідних записів. Отже, оскаржувані судові акти ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права (статей 11, 15, 16, 216, 236, 319, 593, 10571 ЦК, частини 2 статті 20 ГК, статей 3, 28 Закону України "Про заставу", статей 3, 11, 12, 42, 43, 44 Закону № 1255-ІV, пунктів 12, 24, 25 Поряду № 830, пункту 3.2 Інструкції № 73/5, статей 6, 13 Конвенції, статей 1, 33, 34, 35 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017).

За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені ДІУ у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судом обставин, що з огляду на положення статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, не відноситься до повноважень касаційної інстанції, а тому підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових актів відсутні.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 у справі № 910/4308/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков