ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

19.04.2018м. ДніпроСправа № 904/7438/17

Суддя Рудь І.А., розглянувши скаргу № б/н від 19.03.2018 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 211 361 грн. 48 коп.

Рудь І.А.

Представники:

від позивача (стягувача): не з'явився;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_3, дов. №2900 від 05.12.2017, представник;

від ВДВС: Кисельов Б.В., дов. №10 від 02.01.2018, представник.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 05.10.2017 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 157 809 грн. 42 коп. заборгованості за простроченим кредитом, 33 552 грн. 06 коп. процентів за неправомірне користування кредитом, 2 870 грн. 42 коп. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 20.10.2017 видано наказ.

20.03.2018 на адресу суду надійшла скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії органу Державіної виконавчої служби, в якій скаржник просить суд:

- поновити строк для подання скарги на постанови державного виконавця, вважати його з 15.03.2018 по 26.03.2018 та таким, що не є пропущеним скаржником;

- визнати незаконними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017, постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017, постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017, постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 по виконавчому провадженню №55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17;

- визнати недійсними постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017, постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017, постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017, постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 по виконавчому провадженню №55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17;

- зобов'язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. скасувати арешт, накладений на майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, накладений в межах примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що з дати винесення судового рішення у даній справі між ФОП ОСОБА_1 та позивачем велись переговори з метою мирного врегулювання спору та добровільної сплати скаржником заборгованості за рішенням суду. 28.02.2018 відповідач отримав від позивача гарантійний лист вих. № 113-1-2/18/143, в якому сторони зафіксували строки та порядок виконанні вказаного судового рішення. 05.03.2018 відповідач здійснив добровільне погашення заборгованості, що підтверджується квитанцією № 308945763/334476573/946/173002/7409 від 05.03.2018 та довідкою банка №113-1-2/18/148 від 06.03.2018. При цьому, про існування виконавчого провадження № 55238371 скаржнику стало відомо лише 13.03.2018 від приватного нотаріусу під час оформлення документів на відчуження належного скаржнику нерухомого майна. 15.03.2018 представник скаржника ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження, що підтверджується доданими до скарги документами. До цього часу жодних листів, постанов, повідомлень чи викликів скаржник від ДВС не отримував. Однак, ФОП ОСОБА_1 не погоджується з прийнятими державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження постановою про відкриття виконавчого проваджений від 24.11.2017, постановою про арешт майна боржника від 24.11.2017, постановою про арешт коштів боржника від 27.11.2017, постановою про розшук майна боржника від 20.02.2018, вважає їх протиправними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 постановлено про стягнення зі скаржника виконавчого збору в розмірі 19 423,19 грн., у зв'язку із чим арешт на кошти та майно боржника було накладено в межах стягуваної суми з урахуванням суми виконавчого збору. Проте скаржник вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 55238371, державним виконавцем не було стягнуто з боржника на користь Стягувача присуджених сум за наказом по справі № 904/7438/17, а також не було вчинено фактичних дій з метою стягнення і боржника на користь стягувача присуджених коштів. Більше того, стягнення виконавчого збору було визначено державний виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017, тобто ще до початку здійснення будь-яких фактичних виконавчих дій. Наведене вважає достатніми підставами для визнання дій державного виконавця незаконними та скасування оскаржуваних постанов.

Ухвалою господарського суду від 21.03.2018 прийнято скаргу до розгляду та призначений її розгляд у судовому засіданні 30.03.2018.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2018 розгляд скарги відкладений на 19.04.2018 для надання державним виконавцем витребуваних судом документів.

19.04.2018 державним виконавцем до суду надані письмові пояснення на скаргу від 19.04.2018, в яких останній зазначив, що викладені у скарзі обставини не відповідають дійсності, оскільки оскаржувані постанови боржником своєчасно отримувались, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 55238371. Наведене свідчить, що скаржником пропущено строк на оскарження дій та постанов державного виконавця. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник стягувача у призначені судові засідання не з'явився та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника стягувача, оскільки про час та місце розгляду скарги останній повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 19.04.2018 оголошена вступна та резолютивна частини ухвали господарського суду.

Дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників скаржника та ВДВС, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України cудові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон України "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24.11.2017 державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55238371) на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ "Про Кредит Банк" 194 231 грн. 90 коп. боргу; зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом 5 днів з дня відкриття провадження; зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 19 423 грн. 19 коп.

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 213 905 грн. 50 коп.

27.11.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на грошові кошти ФОП ОСОБА_1, що мстяться на вказаних державним виконавцем рахунках та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 213 905 грн. 50 коп.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження № 55238371 вбачається, що вказані вище постанови державного виконавця направлені Амур-Нижньодніпровським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на адресу боржника 29.11.2017 та отримані останнім 02.12.2017, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у поштовому повідомленні № 166.

20.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук майна боржника, виявленого при провадженні виконавчих дій, а саме: транспортних засобів Renault BG06A, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, Renault Magnum АЕ390, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_2, Krone SDP 27, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_3.

14.03.2018 стягувачем до Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області подано заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із погашенням заборгованості ФОП ОСОБА_1 перед банком за судоми наказом № 904/7438/17 від 20.10.2017 у повному обсязі.

Таким чином, як встановлено судом, державним виконавцем своєчасно доведено до відома боржника копії оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів та майна боржника, шляхом надсилання рекомендованим листом з повідомленням, що спростовує твердження скаржника, викладені у скарзі, щодо його необізнаності про наявність виконавчого провадження № 55238371 до ознайомлення представника з його матеріалами 15.03.2018.

При цьому, при винесенні ухвали про призначення до розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 господарський суд, виходячи зі змісту скарги, зазначив про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подання даної скарги, оскільки за вказаних у скарзі обставин, визначений п. а) ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України строк звернення із скаргою не є пропущеним.

Проте, під час судового розгляду скарги господарським судом на підставі наданих державним виконавцем доказів встановлена невідповідності викладених у скарзі обставин щодо пропуску строку фактичним обставинам справи, що свідчить про пропуск скаржником строків на подання даної скарги без поважних причин.

За вказаних обставин, господарський суд відхиляє заяву скаржника про поновлення строку для подання скарги на постанови державного виконавця, як необгрунтовану, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно зі ст. 27 вказаного Закону, розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону в розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу.

Приписами ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов'язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначити про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Крім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, зазначення державним виконавцем відомостей щодо стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 у даному випадку відповідає вимогам чинного законодавства.

За встановлених обставин, з урахуванням вищенаведених приписів законодавства, державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області проведено всі необхідні виконавчі дії щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7438/17 від 20.10.2017, відповідно до вимог Закону України „Про виконавче провадження", із дотриманням строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 55238371, а зазначені у скарзі доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної скарги.

Відповідно до ст. 339, ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права; скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

За приписами ст. 343 Господарського процесуального кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, суд вважає заперечення державного виконавця обґрунтованими, його дії під час виконання спірного виконавчого документу законними та такими, що відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на наведене та з урахуванням пропуску скаржником строків на оскарження дій державного виконавця, господарський суд не знаходить підстав для задоволення скарги ФОП ОСОБА_1 та приходить до висновку про відмову в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 18, 234, 339 - 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги № б/н від 19.03.2018 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її оголошення - 19.04.2018.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь