ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/378/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України",

представник - Мицько Р.М.

боржник - Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства",

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017

у складі колегії суддів: Верховець А.А. (головуючий), Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.

та на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.07.2017

у складі судді Лопатіна А.В.

у справі за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 08.02.2017 Дочірня компанія "Газ України Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернулося до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" (далі - КП "Управління житлово-комунального господарсьтва) та визнання грошових вимог ДК "Газ України НАК "Нафтогаз України" в розмірі 6 612 215,64 грн, на підтвердження яких ініціюючий кредитор надав суду рішення господарських судів від 02.02.2012 у справі № 26/004-12, від 27.01.2009 у справі № 8/002-09, від 08.08.2011 у справі № 13/110-11 про стягнення з боржника заборгованості.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

2. 06.07.2017 ухвалою Господарського суду Київської області порушено провадження у справі про банкрутство КП "Управління житлово-комунального господарства". Визнано ДК "Газ України НАК "Нафтогаз України кредитором КП "Управління житлово-комунального господарства" з безспірними грошовими вимогами у розмірі 3872497,73 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Боровика Руслана Леонідовича, вирішено інші питання. Суд встановив, що рішення суду у справі № 13/110-11, на яке посилається, крім іншого, заявник, є виконаним у повному обсязі, проте боржником не подано доказів здійснення погашення заборгованості в повному обсязі, заявленої заявником, як безспірних вимог за рішенням суду від 02.02.2012 у справі № 26/004-12 на суму, що з урахуванням часткового погашення, становить 341 882,98 грн та за рішенням суду від 27.01.2009 у справі № 8/002-09 на суму, що з урахуванням часткового погашення, становить 3 530 614,75 грн. Суд також зазначив, що боржником не надано жодного документа, який би підтверджував, що виконавчим комітетом (органом управління майном) прийнято рішення про те, що КП "Управління житлово-комунального господарства" визнано таким, що має суспільну або іншу цінність для органу місцевого самоврядування, а також не надано рішення пленарного засідання ради органу місцевого самоврядування про заборону їх банкрутства, а отже відсутні підстави, що б унеможливлювали порушення провадження у даній справі. Також боржником не надані докази участі у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" порядку та не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

3. 05.10.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу КП "Управління житлово-комунального господарства" Господарського суду Київської області від 06.07.2017 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Київської області від 06.07.2017 задоволено, пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 06.07.2017 змінено, викладено його в наступній редакції: "Визнати ДК "Газ-України" НАК "Нафтогаз України" кредитором КП "Управління житлово-комунального господарства" з безспірними грошовими вимогами у розмірі 6 596 215,64 грн." В інший частині ухвалу залишено без змін. Апеляційний суд вказав, що рішення суду у справі № 13/110-11 виконано лише частково, заборгованість за вказаним рішенням, без врахування пені становить 2 723 717,91 грн, а отже Господарський суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір грошових вимог із заявлених 6 596 215,64 грн до 3 872 497,73 грн. Стосовно доводів боржника про те, що заборгованість по справі № 8/002-09 підлягає реструктуризації є необґрунтованими, оскільки останнім не надано доказів участі у процедурі врегулювання заборгованості, згідно якої здійснюється списання та/або реструктуризація заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

4. 25.10.2017 КП "Управління житлово-комунального господарства" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та ухвалу Господарського суду Київської області від 06.07.2017 скасувати та відмовити в задоволенні заяви ДК "Газ-України" НАК "Нафтогаз України".

5. 03.04.2018 ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" направлено відзив на касаційну скаргу, в якій заявник просить залишити касаційну скаргу без задоволення з підстав її необґрунтованості.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано положення статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", згідно статті 5 якої боржник має право на врегулювання наявної заборгованості.

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

7. ДК "Газ України "НАК "Нафтогаз України" у відзиві на касаційну скаргу заявник стверджує, що грошові вимоги ДК "Газ України "НАК "Нафтогаз України" підтверджені належними доказами, є безспірними вимогами в розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", незабезпечені заставою майна боржника, а отже існують всі підстави для порушення провадження у справі про банкрутство. Заявник також зазначає, що на момент порушення провадження у справі про банкрутство, а також на момент перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, боржник не був учасником у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон № 1730 від 03.11.2016)

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

8.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

8.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

8.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

9. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

10.1. Стаття 1. Визначення термінів

1. Для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя);

10.2. Стаття 2. Законодавство, що регулює провадження у справах про банкрутство

1. Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Стаття 10. Підвідомчість, підсудність, підстави для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство

3. Справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

10.3.Стаття 16. Відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство

1. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

2. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

3. Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Стаття 85. Особливості банкрутства суб'єктів підприємницької діяльності, що мають суспільну, іншу цінність або особливий статус

1. Під час розгляду справи про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності, що має суспільну або іншу цінність для Автономної Республіки Крим або територіальної громади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування може звернутися до господарського суду з клопотанням не застосовувати до такого суб'єкта передбачені цим Законом процедури та припинити провадження у справі про банкрутство.

2. До клопотання додається рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, рішення ради органу місцевого самоврядування, прийняте виключно на її пленарному засіданні, про незастосування до відповідного суб'єкта підприємницької діяльності передбачених цим Законом процедур та припинення провадження у справі про банкрутство, а також гарантії задоволення всіх вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями.

11. Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"

11.1.Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

договір про організацію взаєморозрахунків - договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону;

процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

11.2.Стаття 2. Сфера дії Закону

1. Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

11.3.Стаття 5. Реструктуризація заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ

1. Реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

3. На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

4. Виконання зобов'язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

6. Реструктуризація кредиторської заборгованості теплопостачальних або теплогенеруючих організацій державної та комунальної форм власності здійснюється за погодженням з державним органом, до сфери управління якого належить така організація, або відповідним органом місцевого самоврядування.

7. Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ затверджується Кабінетом Міністрів України.

8. Кожна із сторін зобов'язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

13. Розглянувши та оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм права при винесенні оскаржуваних судових актів, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне. Завдання підготовчого засідання господарського суду у справі про банкрутство полягає у перевірці обґрунтованості заяви кредитора або боржника щодо наявності ознак неплатоспроможності, а заяви боржника - також і загрози його неплатоспроможності. Крім того, господарський суд перевіряє правовий статус боржника та відсутність перешкод для порушення провадження у справі про банкрутство.

14. Розглядаючи вимоги ініціюючого кредитора - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до боржника в підготовчому засіданні, місцевий господарський суд встановив, що вони підтверджуються судовим рішенням від 02.02.2012 у справі № 26/004-12 на суму, що з урахуванням часткового погашення, становить 341 882,98 грн та рішенням суду від 27.01.2009 у справі № 8/002-09 на суму, що з урахуванням часткового погашення, становить 3 530 614,75 грн, також підтверджуються судовими наказами та постановами державної виконавчої служби, становлять сукупно не менше трьохсот мінімальних заробітних плат та не задоволені боржником більше трьох місяців після встановленого строку для їх погашення, з огляду на що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство КП "Управління житлово-комунального господарства".

15. Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд додатково встановив, що рішення суду від 08.08.2011 у справі № 13/110-11, на яке також посилався заявник, боржником було виконано лише частково та заборгованість КП "Управління житлово-комунального господарства" становить, 2 735 977,49 грн, з огляду на що суд апеляційної інстанції обґрунтовано змінив пункт 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 в частині розміру безспірних грошових вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

16. Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відхилення доводів боржника про наявність підстав, що унеможливлюють процедуру банкрутства комунальних підприємств, яким у даному випадку є боржник та необхідність припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017). Колегія суддів зазначає, що стаття 85 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає підставою для не застосовування до суб'єкта, який становить суспільну або іншу цінність для територіальної громади передбачені цим Законом процедури та припинення (закриття) провадження у справі про банкрутство наявність відповідного клопотання органу місцевого самоврядування, а також рішення ради органу місцевого самоврядування, прийняте виключно на її пленарному засіданні, про незастосування до відповідного суб'єкта підприємницької діяльності передбачених цим Законом процедур та закриття провадження у справі про банкрутство, а також гарантії задоволення всіх вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями. Таким чином, за відсутності відповідного клопотання та рішення органу місцевого самоврядування, суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав, які унеможливлюють порушення провадження у даній справі про банкрутство стосовно КП "Управління житлово-комунального господарства".

17. Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що судами при винесенні оскаржуваних судових рішень не враховано положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) встановлювали обов'язок для кожної сторони у справі належними та допустимими доказами довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, свою чергу, не наділений повноваженнями самостійно збирати докази у справі. З огляду на викладене, оскільки КП "Управління житлово-комунального господарства", посилаючись на те, що наявна заборгованість боржника підлягає реструктуризації, станом на момент винесення оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду, в порушення вимог статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), на надало судам доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості, відповідно до Закону № 1730 від 03.11.2016, зазначені доводи обґрунтовано відхилені судами першої та апеляційної інстанцій.

18. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

20. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та ухвала Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та ухвалу Господарського суду Київської області від 06.07.2017 у справі № 911/378/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

Л. Катеринчук