РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 910/2658/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "КОРІС УКРАЇНА"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВО"

про стягнення 101 442,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Кунцева Ю.В.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "КОРІС УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВО" про стягнення 101 442,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором доручення № 112/09 від 01.07.2009.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 суд відкрив провадження у справі №910/2658/18 та приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, на підставі частини 1 статті 247 ГПК України, судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, засідання у справі призначено на 29.03.2018.

У судовому засіданні суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання на 24.04.2018, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 відповідача викликано в судове засідання по суті на 24.04.2018.

Представник позивача в судовому засіданні 24.04.2018 надав пояснення по суті позовних вимог, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 24.04.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений ухвалами суду від 12.03.2018 та від 29.03.2018, направленими на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначені ухвали суду отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 933 та № 773.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.04.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2009 між Закритим акціонерним товариством "КОРІС УКРАЇНА" (назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство "КОРІС УКРАЇНА") (далі - повірений) та Закритим акціонерним товариством СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВО" (назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВО") (далі - довіритель) укладено договір доручення № 112/09 (далі - договір), відповідно до п. 1 якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя здійснювати наступні дії: забезпечити надання асистанських послуг з організації медичної та іншої допомоги застрахованим довірителем особам, на користь таких осіб, згідно з переліком послуг, вказаних у правилах страхування медичних витрат (додаток1 до договору), та згідно з Програмами добровільного страхування медичних витрат (додаток № 2 до договору), а довіритель зобов'язується здійснювати страхування подорожуючих, згідно з Програмами добровільного страхування медичних витрат, наведеними в додатку № 2 до договору та здійснити відшкодування витрат повіреного, пов'язаних з виконанням цього договору.

Згідно п. 2.2 договору, асистанськими послугами по цьому договору є забезпечення оперативної організації та надання застрахованим особам послуг медичного, юридичного, фінансового чи технічного характеру при настанні страхового випадку, під час їх подорожі за кордон, згідно з переліком послуг, вказаним у Правилах страхування медичних витрат.

Повірений зобов'язується: через нерезидентів здійснювати діяльність для досягнення найкращих результатів за вказаним договором (п.3.1 договору); здійснювати асистанські послуги, з організації медичної та іншої допомоги та врегулювання страхових випадків за кордоном через нерезидентів (п.3.2 договору); надавати застрахованим особам необхідні асистанські послуги, врегульовувати страхові претензії та здійснювати оплату пов'язаних з ними страхових відшкодувань (п.3.4 договору); інформувати довірителя про всі страхові випадки, обставини їх виникнення, діагнози і вартість лікування, а також про інші передбачені правилами витрати (п.3.5 договору).

Повірений має право надавати довірителю рахунок на підставі рахунків закордонних партнерів разом з супроводжуючими документами: копіями страхового поліса та медичної документації, рахунків , чеків, квитанцій та ін. (документами, які мають відношення до страхової події), вказуючи суму в гривнях, еквівалентну Євро або USD (як у рахунку закордонних партнерів) протягом 15 днів після закінчення звітного місяця (п.3.10); надавати довірителю рахунок для сплати комісійної винагороди згідно зведеного звіту та бордеро (п. 3.9 договору).

Згідно п. 4.6, 4.7 договору, довіритель зобов'язаний сплатити комісійну винагороду, згідно порядку, викладеному у статті 5, а також сплатити всі беззаперечні рахунки, пов'язані з відшкодуванням витрат по врегульованим збиткам згідно порядку, викладеному в статті 5.

Відповідно до п. 5.2 договору, за розслідування та врегулювання страхових випадків на підставі Звіту та рахунку повіреного, вказаного в п. 4.5 договору, довіритель перераховує на розрахунковий рахунок повіреного комісійну винагороду в розмірі 9% протягом 30 діб після закінчення звітного місяця.

Договір набирає чинності з 01.07.2009 року і є дійсним до 01.07.2010 року та буде автоматично пролонгований на кожний наступний рік, якщо не одна із сторін не заявить про свій намір розірвати договір і не повідомить письмово іншу сторону за три місяці до закінчення строку дії даного договору (п.п. 8.1, 8.2).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач забезпечив надання асистанських послуг застрахованим у відповідача особам, у зв'язку з чим винагорода позивача за період з серпня по грудень 2017 становить 101 589,67 грн., що підтверджується Актами про виконання договору доручення від 29.12.2017 на суму 12 914,74 грн., від 31.10.2017 на суму 27 134,90 грн., від 31.10.2017 на суму 32421,41 грн., від 31.10.2017 на суму 16 985,55 грн., від 31.01.2018 на суму 12 133,07 грн.

Крім того, зазначені суми винагороди позивача підтверджені відповідачем у зведених звітах про продаж страхових полісів особам, що виїжджають за кордон.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, винагороду повіреному своєчасно та у повному обсязі не виплатив.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача по сплаті комісійної винагороди на користь позивача за договором доручення № 112/09 за період з серпня по грудень 2017 становить 101 442,96 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 101 442,96 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з серпня по грудень 2017 позивачем належним чином виконані зобов'язання за договором доручення № 112/09, що підтверджується звітами про продаж страхових полісів особам, що виїжджають за кордон, у зв'язку з чим у відповідача виник обов'язок сплатити винагороду повіреного, відповідно до актів про виконання договору доручення.

Акти про виконання договору доручення від 29.12.2017 на суму 12 914,74 грн., від 31.10.2017 на суму 27 134,90 грн., від 31.10.2017 на суму 32421,41 грн., від 31.10.2017 на суму 16 985,55 грн., від 31.01.2018 на суму 12 133,07 грн. підписані відповідачем без заперечень та зауважень.

Вартість невиплаченої відповідачем винагороди становить 101 442,96 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторонами у п. 5.2 договору погоджено, що довіритель перераховує на розрахунковий рахунок повіреного комісійну винагороду в розмірі 9% протягом 30 діб після закінчення звітного місяця.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши розрахунок суми основного боргу, суд встановив, що сума боргу становить 101 589,67 грн.

Однак, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України,при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу у заявленому позивачем розмірі 101 442,96 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 101 442,96 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 101 442,96 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "КОРІС УКРАЇНА" повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЗДОРОВО" (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ КАЗИМИРА МАЛЕВИЧА, будинок 86-Н, код 33637321) на користь Приватного акціонерного товариства "КОРІС УКРАЇНА" (03150, м.Київ, ВУЛ. ДИМИТРОВА, будинок 5, корпус 10-А, 5-Й ПОВЕРХ, код 20058906) 101 442,96 грн. основного боргу та 1762,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.05.2018.

Суддя С.О. Турчин