КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. Справа№ 04/14-10/5026/2337/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Малайдах А.І.,

представників:

від ПАТ "Укргазбанк" - Різник О.Ю. ,

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Господарського суду Черкаської області

від 01.11.2017 (повний текст складено 03.11.2017, суддя Гура І.І.)

у справі № 04/14-10/5026/2337/2011

за заявою Публічного акціонерного товариства "Омега банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" (код 25658686)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 визнано ТОВ "Сван-1" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В.; вирішено інші процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, кредитор ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 09-08.3/10547/17), в якій просить скасувати постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 про визнання ТОВ "Сван-1" банкрутом, відмовити в задоволенні клопотань про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2018 задоволено заяву суддів Київського апеляційного господарського суду Агрикова О.В., Чорногуз М.Г. та Мальченко А.О. про самовідвід у справі №04/14-10/5026/2337/2011; матеріали справи №04/14-10/5026/2337/2011 та пов'язану з нею справу №925/1201/15 (в межах справи 04/14-10/5026/2337/2011) передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 задоволено заяву суддів Київського апеляційного господарського суду Пантелієнка В.О., Остапенка О.М., Доманської М.Л. про самовідвід у справі №04/14-10/5026/2337/2011; справу №04/14-10/5026/2337/2011 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 на 22.03.2018

Ухвалою від 22.03.2018 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 на 17.04.2018.

17.04.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву до 19.04.2018.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.01.2011 за заявою Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1", введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 задоволено клопотання розпорядника майна боржника Юдицького О.В., відсторонено керівника боржника ОСОБА_6 - голову ліквідаційної комісії ТОВ "Сван-1" від посади, покладено виконання обов'язків керівника ТОВ "Сван-1" на арбітражного керуючого - розпорядника майна боржника Юдицького О.В.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013 заяву ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 задоволено; скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012; прийнято нову постанову, якою апеляційну скаргу ТОВ "Сван-1" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду від 09.02.2012 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30.05.2012 визнано конкурсними кредиторами ПАТ "Сведбанк", Черкаське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ДПІ у м. Черкаси, ОСОБА_3, розмір їх вимог і черговість задоволення згідно з реєстром, затверджено цей реєстр; внесено окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", ПАТ "УкрСиббанк", ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" як кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника; відмовлено у визнанні вимог конкурсними та включенні їх до реєстру вимог конкурсних кредиторів наступних осіб: ВАТ "Золотоношм'ясо" на суму 38762,35 грн., ТОВ "Торговий дім "Сван" на суму 70431,52 грн., ТОВ "Проммонтаж Україна" на суму 3976427,55 грн., ПП "Ванстрой-ТК" на суму 15221379,77 грн., ТОВ "Рена" на суму 6470000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 скасовано п. 4 ухвали Господарського суду Черкаської області від 30.05.2012 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог конкурсними ТОВ "Проммонтаж Україна" у розмірі 5976427,55 грн., ПП "Ванстрой-ТК" у розмірі 15221379,77 грн. та включенні їх до реєстру вимог конкурсних кредиторів ТОВ "Сван-1".

Змінено п. 1 ухвали Господарського суду Черкаської області від 30.05.2012, викладено його у наступній редакції: "Визнати конкурсними кредиторами Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", Черкаське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, державну податкову інспекцію у місті Черкаси, ОСОБА_3 у справі № 14-10/5026/2337/2011, розмір їх вимог і черговість задоволення згідно з реєстром, що додається, та затвердити цей реєстр.

Визнати ТОВ "Проммонтаж Україна" конкурсним кредитором боржника з грошовими вимогами до ТОВ "Сван-1" у розмірі 5 976 427,55 грн., включити їх до реєстру конкурсних кредиторів боржника у справі у ІV чергу задоволення.

Визнати ПП "Ванстрой-ТК" конкурсним кредитором боржника з грошовими вимогами до ТОВ "Сван-1"у розмірі 15221379,77 грн., включити їх до реєстру конкурсних кредиторів боржника у даній справі у VІ чергу задоволення".

Постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2012 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 у справі № 14-10/5026/2337/2011.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2014 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 задоволено заяви Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росіїї" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 у справі № 14-10/5026/2337/2011, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 в частині задоволення апеляційної скарги та визнання Приватного підприємства "Ванстрой-ТК" конкурсним кредитором боржника з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" у розмірі 15221379,77 грн., включення їх до реєстру конкурсних кредиторів боржника у даній справі у VІ чергу задоволення; в решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2014 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017 замінено кредитора - ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Вердикт Фінанс».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.09.2017 задоволено заяву представника ПАТ «Омега банк» про прийняття до відома під час подальшого розгляду справи зміну найменування кредитора - ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Омега банк».

З 19.01.2013 набрала чинності нова редакція Закону про банкрутство.

Положення Закону про банкрутство, якими врегульовано ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI, якщо на цей момент господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідації процедури - за його новою редакцією (яка набрала чинності з 19.01.2013).

Колегія суддів зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови про визнання ТОВ «Сван-1» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, місцевий господарський суд керувався нормами ст.ст. 1, 27, 37, 38, 41 Закону про банкрутство в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013.

Втім, як було зазначено вище, правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у даній справі визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону про банкрутство, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову, господарський суд помилково застосував норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-IV, які не підлягають до застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вказану норму процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення від 01.11.2017 про визнання боржника банкрутом в повному обсязі, оскільки не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 205 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 205 ГК України у разі нездатності суб'єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов'язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб'єкт (боржник), відповідно до частини четвертої статті 205 цього Кодексу, визнається неспроможним. Нездатність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів інакше як через застосування визначеної судом ліквідаційної процедури вважається банкрутством.

Виходячи з викладених норм законодавства, боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Тобто, відповідно до вимог Закону про банкрутство, визнаючи боржника банкрутом, суд повинен встановити його неплатоспроможність для чого необхідно належним чином з'ясувати зазначені вище питання.

При цьому, розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку ст. 15 Закону про банкрутство реєстру вимог кредиторів.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника надається в підсумковому засіданні суду в процедурі розпорядження майном боржника.

Частина 8 статті 13 Закону про банкрутство покладає на розпорядника майна обов'язок здійснення аналізу фінансової та господарської діяльності боржника та надання господарському суду і комітету кредиторів звіту про свою діяльність, відомостей про фінансове становище боржника.

Відомості про актив боржника, мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан боржника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури. Фінансово-майновий стан боржника (актив, що встановлюється у звіті розпорядника майна та відображається у балансі підприємства) повинен бути предметом розгляду в судовому засіданні.

У зв'язку з чим суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати як актив, так і пасив боржника та співставити дані обох величин.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство прийняття рішення стосовно доцільності визнання боржника банкрутом, незважаючи на клопотання комітету кредиторів, є прерогативою господарського суду.

Згідно ст. 22 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Завдання підсумкового засідання суду полягає в з'ясуванні ознак банкрутства для визначення наступної судової процедури, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції встановив, що на засіданні комітету кредиторів (протокол від 15.09.2017) прийнято рішення підтримати рішення комітету кредиторів боржника, оформлених протоколами від 19.11.2013, 11.08.2015, 09.06.2016, 26.07.2016, 27.09.2016 про звернення до суду про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В. Також судом встановлено, що заяв від осіб, які б виявили бажання взяти участь в санації боржника не надходило.

Врахувавши встановлені вище обставини та зазначивши в мотивувальній частині постанови від 01.11.2017 про аналіз балансу боржника станом на 31.08.2017, суд першої інстанції дійшов висновку про недостатність активів боржника-юридичної особи для задоволення вимог кредиторів і для відновлення його платоспроможності, а відповідно і про неспроможність боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, що є правовою підставою визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.ч. 1, 8, 9 ст. 13 Закону про банкрутство з метою забезпечення майнових інтересів кредиторів в ухвалі господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство або в ухвалі, прийнятій на підготовчому засіданні, вказується про введення процедури розпорядження майном боржника і призначається розпорядник майна у порядку, встановленому цим Законом.

Розпорядник майна, зокрема, зобов'язаний аналізувати фінансову, господарську та інвестиційну діяльність боржника, його становище на товарних ринках; виявляти ознаки фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, відомості про фінансове становище боржника, пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; виконувати інші функції, передбачені цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляд комітету кредиторів 15.09.2017 арбітражний керуючий Юдицький О.В. надав звіт розпорядника майна ТОВ «Сван-1» про проведену роботу в процедурі розпорядження майном боржника, фінансовий та майновий стан ТОВ «Сван-1» станом на 31.08.2017 (т. 40, а.с. 9-164).

За результатами розгляду вказаного звіту, комітет кредиторів вирішив підтримати прийняті раніше рішення комітету кредиторів боржника, оформлених протоколами від 19.11.2013, 11.08.2015, 09.06.2016, 26.07.2016, 27.09.2016 та клопотати перед господарським судом про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Підставою для вказаного рішення комітету кредиторів стали встановлені розпорядником майна обставини надкритичної неплатоспроможності боржника, а відтак можливість задовольнити вимоги кредиторів лише шляхом застосування до боржника ліквідаційної процедури.

Зі звіту розпорядника майна вбачається, зокрема, що

сформовано реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимоги кредиторів на загальну суму 70028430,63 грн. та 50453,85 дол. США (402 404,77 грн.);

в результаті проведеного аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника встановлені ознаки доведення до банкрутства, а до правоохоронних органів подані заяви про порушення кримінального провадження, по яких проводиться досудове розслідування, відкрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000218;

арбітражний керуючий Юдицький О.В. систематично скликав збори кредиторів, збори комітету кредиторів, звітував перед комітетом кредиторів та Господарським судом Черкаської області, що підтверджено протоколами зборів комітету кредиторів;

органи управління ТОВ «Сван-1» та його керівник не виконали вимог Закону про банкрутство, Госпо дарського суду Черкаської області, розпорядника майна та не надали відомості про фактич ний фінансово-майновий стан боржника.

З метою встановлення реального майнового та фінансового стану розпорядником майна направлені запити до державних установ та органів, які ведуть державні реєстри, для отримання інформації з метою формування активу та пасиву балансу ТОВ «Сван-1».

За результатами отриманої інформації, розпорядник майна встановив належне боржнику на праві власності нерухоме та рухоме майно, корпоративні права, дебіторську заборгованість, а також земельні ділянки на праві оренди та постійного користування.

Вказані майнові активи були включені розпорядником майна до балансу боржника станом на 31.08.2017 частково за загальною балансовою вартістю 4902,1 тис. грн. (4902169,04 грн.)

При цьому, частина транспортних засобів, належних боржнику, майнові права на чотири земельні ділянки, не були включені в баланс до складу активів.

Також, матеріали звіту не містять докази на підтвердження залишку грошових коштів на рахунках у банківських установах, що відкриті як в національній валюті так і в іноземних валютах, згідно з довідкою ДПІ у м. Черкасах від 19.10.2015.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону про банкрутство вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Втім, реєстр вимог кредиторів в порушення ч. 6 ст. 14 Закону про банкрутство не містить відомостей про майно боржника, яке є предметом застави, в той час як частина майна боржника перебуває в іпотеці та заставі ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», що підтверджується відомостями з Державних реєстрів іпотек, застав.

Колегія суддів відзначає, що розпорядник майна сформував баланс в розмірі 4902,1 тис. грн. боржника станом на 31.08.2017 в частині активу з огляду на фінансові звіти суб'єкта малого підприємництва ТОВ «Сван-1» (баланс) за 2009-2011 рр., звіти про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос) ТОВ «Сван-1» за 2009-2010 рр., звіти про основні показники діяльності підприємства ТОВ «Сван-1» за 2009-2010 рр.; листів відповідних державних органів про зареєстроване за боржником майно станом на 2012 р.

В той же час, вартість лише заставного майна, станом на час його передачі заставодержателям складала більше 15 млн. грн. та 50 тис. дол. США.

Зі звіту розпорядника майна боржника та розшифровки основних засобів та інших активів відповідно до балансу станом на 31.08.2017 вбачається, що номінальна вартість корпоративних прав, належних боржнику складає більше 1,6 млн. грн. При цьому, акції ПАТ «Будівельна корпорація «Європа-Азія-Україна» в кількості 1,5 млн. шт. були придбані боржником за 26 млн. грн., у зв'язку з чим не можна визнати обґрунтованим включення арбітражним керуючим вказаних корпоративних прав до балансу за їх номінальною вартістю.

Приймаючи оскаржувану постанову, господарський суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів визначає Положення «Про інвентаризацію активів та зобов'язань», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі за текстом - Положення № 879).

Відповідно до Розділу 1, пункту 5 зазначеного Положення № 879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Згідно Розділу 2, пункту 1 та підпункту 2.3. пункту 2 Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби. Голова і склад робочих інвентаризаційних комісій затверджуються розпорядчим документом керівника підприємства.

Належне оформлення результатів інвентаризації передбачено п. 15 згаданого Положення у якому зазначено, що інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом. В акті інвентаризації фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку (реєстраційних рахунках), дебіторської та кредиторської заборгованостей, зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень (резервів), які створюються відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку у державному секторі, міжнародних стандартів та інших актів законодавства.

Пунктом 14 передбачено, що інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням.

Також Положенням № 879 чітко регламентовано, якими саме документами оформлюється хід та результати інвентаризації на підприємстві, а також передбачено обов'язкові вимоги складення згаданих документів та умови за яких вони вважаються заповненими відповідно до вимог законодавства.

Зокрема, пунктами 16-20 передбачено, що в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою.

На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені. Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку.

Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи.

Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації.

Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов'язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).

Як було встановлено вище, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 відсторонено керівника боржника ОСОБА_6 - голову ліквідаційної комісії ТОВ "Сван-1" від посади, покладено виконання обов'язків керівника ТОВ "Сван-1" на арбітражного керуючого - розпорядника майна боржника Юдицького О.В.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 ухвалу Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2013 заяву ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 задоволено; скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012; прийнято нову постанову, якою ухвалу Господарського суду Черкаської області від 09.02.2012 залишено без змін.

Тобто, арбітражний керуючий Юдицький О.В. в період з 09.02.2012 по 14.03.2012 та з 23.04.2013 по 01.11.2017 був одночасно і виконуючим обов'язки керівника та розпорядником майна боржника, а отже був зобов'язаний здійснювати інвентаризацію, облік та вживати заходів для захисту майна боржника.

Матеріали справи не містять ані розпорядчого документу про створення на підприємстві інвентаризаційної комісії, ані описів та актів інвентаризації основних засобів у вигляді рухомого та нерухомого майна, нематеріальних активів (корпоративних прав), грошових коштів, інших товарно-матеріальних цінностей, дебіторської заборгованості тощо.

На переконання колегії суддів, розпорядник майна-керівник боржника, встановивши наявність будь-якого майна, належного боржнику, з метою встановлення дійсного розміру активу зобов'язаний був провести інвентаризацію та визначити дійсну ринкову вартість речових прав на таке майно.

А без встановлення реальної вартості майна боржника не можливо встановити фактичні обставини, що беззаперечно свідчать про неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів (неспроможність виконати свої грошові зобов'язання), не інакше ніж через застосування ліквідаційної процедури.

Відтак, розглядаючи справу у підсумковому засіданні на стадії розпорядження майном, суд першої інстанції в порушення статей 34, 43 ГПК України не надав оцінки повноті здійснених розпорядником майна Юдицьким О.В. дій щодо виявлення та визначення вартості активів боржника, зокрема, за умов наявності у нього як нерухомого так і рухомого майна, корпоративних прав, та не перевірив достовірності даних його звіту про фінансово-господарську діяльність боржника матеріалам справи, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" за зобов'язаннями перед кредиторами як підстави для визнання його банкрутом та введення ліквідаційної процедури у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України)

З огляду на викладене вище та враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції відповідно до статті 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 з переданням справи на розгляд місцевого господарського суду на стадію розпорядження майном.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

2. Постанову Господарського суду Черкаської області від 01.11.2017 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011 скасувати.

3. Справу № 04/14-10/5026/2337/2011 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сван-1" направити до Господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду на стадію розпорядження майном.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.04.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх