КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3849/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Станіка С.Р.

Яковлєва М.Л.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: згідно з протоколу судового засідання; від відповідача: згідно з протоколу судового засідання;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішенняГосподарського суду Київської області
від06.03.2018
суддя Кошик А.Ю.
повний текст складено22.03.2018
за позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Київ
доспоживчого товариства Стимул, м. Вишневе, Києво - Святошинський р-н, Київська обл.
простягнення пені та штрафу в розмірі 24 864,15 грн.,

За результатом розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (налалі-позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до споживчого товариства Стимул (надалі-відповідач) стягнення пені та штрафу в розмірі 24 864,15 грн.

Позовні вимоги Військової частина НОМЕР_1 Національної гвардії України мотивовані неналежним виконанням споживчим товариством Стимул своїх зобов`язань за договором № 28/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 щодо здійснення відповідачем поставки у визначені договором термін. Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити передбачені договором пеню у розмірі 13 368,67 грн. та штраф у розмірі 11 495,48 грн.

Заперечуючи проти поданого Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України позову, відповідач вказував, що з огляду на характер предмету договору № 28/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 виконання умов такого договору вимагає оперативного задоволення потреб замовника у поставці продуктів харчування, у зв`язку з чим сторони не використовували письмову форму заявки в якості основної, а систематично домовлялися про поставку конкретної партії в телефонному режимі або при особистій зустрічі. Таким чином, за доводами відповідач, позивачем не доведено моменту порушення відповідачем строку поставки та факту прострочення виконання зобов`язання, що виключає наявність підстав для наведеної в позові відповідальності.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2018 у справі № 911/3849/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходи з того, що позивачем не доведено виконання ним вимог п. 5.1. договору в частині надіслання на відповідачу письмової заявки або телефонної заявки, а, відтак, і порушення споживчим товариством Стимул строків поставки товару.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 06.03.2018 у справі № 911/3849/17, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі-скаржник) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, а судові витрати стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права, що виражено у неповному дослідженні доказів наданих позивачем; неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи, а також норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 179, 193, 216, 218, 231 Господарського кодексу України та ст. 525, 526, 549, 612 Цивільного кодексу України.

Так, скаржник у поданій ним апеляційній скарзі зазначає, що місцевий господарський суд погодився із доводами відповідача про те, що споживче товариством Стимул не отримувало від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України письмові заявки № 1204 від 06.06.2017, № 1520 від 03.07.2017 та № 1538 від 05.07.2017. Разом з тим, заявник вказує, що такі письмові заявки № 1204 від 06.06.2017, № 1520 від 03.07.2017 та № 1538 від 05.07.2017 направлялися відповідачу та в останніх (письмових заявках) споживче товариство Стимул попереджалось про наслідки прострочення ним виконання договірного зобов`язання, а тому, оскільки відповідачем було порушено строки поставки товару обумовлені в договорі № 28/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017, то наявні підстави для стягнення з відповідача пені та штрафу відповідно до п. 7.3. вказаного договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/3849/17; розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2018 у справі № 911/3849/17 призначено на 24.04.2018.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав.

Відповідач не подав суду відзив на апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції ( ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Інші учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (рекомендовані поштові повернення).

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності відповідача.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, заслухавши пояснення скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз`яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 31.05.2017 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, як замовником та споживчим товариством Стимул, як учасником було укладено договір № 28/ВЗЗ-2017 ( надалі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору учасник зобов`язується у 2017 році поставити Замовникові товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2. договору найменування ( номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:2015-15610000-7 - продукція борошномельно-круп`яної промисловості (лот 3) - крупа горохова (далі - товар). Кількість товару за договором лот-3- крупа горохова -120 000 кг.

У п. 5.1. договору сторони визначили, що строк поставки товар за цим договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Згідно з п. п. 6.3., 6.3.1. договору учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.1. цього договору Учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

Як вказує позивач, Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України до договору складено заявку № 1204 від 06.06.2017 року, заявку № 1520 від 03.07.2017 року та заявку № 1538 від 05.07.2017 року для задоволення потреб Національної гвардії України макаронними виробами у визначені строки.

Разом з тим, споживчим товариством Стимул зобов`язання з поставки товару своєчасно та в повному обсязі не виконані, чим було допущено прострочення поставок, що є підставою для нарахування неустойки.

Так, за розрахунком позивача наведеним у позовній заяві, відповідачем допущено прострочення поставок товару за наступними заявками:

- № 1204 від 06.06.2017 (заявка № 1) за якою передбачалась поставка всього 16800 кг товару в період з 16.06.2017 року по 30.06.2017 року в залежності від партій та пунктів призначення в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями в період з 27.06.2017 року по 25.07.2017 року.

- № 1520 від 03.07.2017 року (Заявка № 2) за якою передбачалась поставка всього 12000 кг товару в період з 14.07.2017 року по 28.07.2017 року в залежності від партій та пунктів призначення в інші військові частини Національної гвардії України, розташовані в різних регіонах України.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями в період з 25.07.2017 року по 10.11.2017 року.

- № 1538 від 05.07.2017 року (Заявка № 3) за якою передбачалась поставка 3000 кг товару 17.07.2017 року.

Однак, за твердженням позивача, відповідачем поставки здійснювались з простроченнями та не в повному обсязі, зокрема, 10.11.2017 року поставлено товар частково, частину товару не поставлено.

З метою досудового врегулювання спору Військовою частини НОМЕР_1 Національної гвардії України направлялись листи № № 2252 від 31.08.2017, 2394 від 11.09.2017 року , 2456 від 14.09.2017 року з вимогою про сплату пені та штрафу.

Проте вказані листи з боку відповідача залишися без відповіді та задоволення.

Оскільки, за доводами позивача, товар був поставлений відповідачем позивачу з порушенням термінів встановлених п. 5.1 договору, а тому позивач, посилаючись на 7.3. договору звернувся до суду про стягнення з споживчого товариства Стимул 13 368,67 грн. пені та 11 495,48 грн. штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України ( надалі-ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. ( ст. 530 ЦК України).

Як вже зазначалось вище, 31.05.2017 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, як замовником та споживчим товариством Стимул, як учасником було укладено договір № 28/ВЗЗ-2017.

Так, за умовами договору передбачено постачання відповідачем на користь позивача протягом 2017 року товару в кількості 120000 кг.

Разом з тим, у п. 1.3. договору сторони передбачили, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Судова колегія апеляційного господарського суду дослідивши умови укладеного між позивачем та відповідачем договору прийшла до висновку, що в останньому ( договорі) не визначено чітких строків та обсягів поставок. Лише у п. 5.1. договору передбачено строк поставки протягом 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Відтак, наведені умови договору, з врахуванням ст. 663 ЦК України, дають підстави стверджувати, що обсяги і строки поставок оговорюються сторонами окремо шляхом виставлення замовником відповідних заявок чи іншим чином доведення до відома постачальника (учасника) умов щодо обсягів і строків поставки кожної партії товару (виставлення вимоги).

Позивачем надано заявку № 1204 від 06.06.2017 року, заявку № 1520 від 03.07.2017 року та заявку № 1538 від 05.07.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції і судовою колегією апеляційної інстанції, що вказані заявки не містять жодних відміток про їх отримання відповідачем чи доказів поштового надіслання позивачем на адресу споживчого товариства Стимул.

Також з матеріалів справи не містять доказів доведення позивачем до відповідача в телефонному режимі (реквізитів телефонограми) щодо кількості товару який повинен бути поставлений, строк поставки товару, та, відповідно місце постачання такого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів протилежно позивачем також і не надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено факту погодження з споживчим товариством Стимул (доведення до відома відповідача) наведених в заявках строків поставки товару, що виключає доведеність факту обізнаності відповідача зі строками поставки і їх порушення в розумінні п. 5.1. договору.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що саме по собі складення заявки за договором без її своєчасного виставлення постачальнику, не є належним і достатнім доказом погодження строків поставки за договором, враховуючи, що кредитор не надав доказів своєчасного виставлення боржнику вимоги про поставку товару з зазначенням строків та обсягів, боржник не міг виконати свого обов`язку у строки, наведені в заявках №№1-3, що виключає наявність підстав стверджувати про прострочення та застосування відповідальності.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора .

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.1. цього договору Учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем належними чином не доведено своєчасного надіслання відповідачу заявок, а, відтак, і не доведено порушення відповідачем п. 5.1. договору та, відповідно, застосування до відповідача у передбачено п. 7.3. договору відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу.

Таким чином місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 281-284 та Розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України , Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 06.03.2018 у справі № 911/3849/17 залишити без змін.

2. Справу № 911/3849/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді С.Р. Станік

М.Л. Яковлєв