ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"26" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/758/18

Суддя господарського суду Одеської області Дяченко Т.Г., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства „ОДЕСАГАЗ (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1; код 03351208) про видачу судового наказу до боржника ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області

Встановив:

Публічне акціонерне товариство „ОДЕСАГАЗ звернулось до господарського суду Одеської області із заявою (вх. № ГСОО 812/18 від 24.04.2018р.) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області заборгованості за використаний природний газ за період з 01.04.2016р. по 17.04.2018р. в розмірі 740,57 грн.

Заяву Публічного акціонерного товариства „ОДЕСАГАЗ обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області прийнятих на себе зобовязань за умовами Договору №021031 від 21 жовтня 2016р., з урахуванням додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, відповідно п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів поданої до суду заяви, в якості існування грошової заборгованості ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області перед Публічним акціонерним товариством „ОДЕСАГАЗ, заявником надано суду Акт звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.04.2016р. по 17.04.2018р., складений, підписаний та скріплений печаткою тільки з боку Публічного акціонерного товариства „ОДЕСАГАЗ.

Однак, чинним законодавством України Акт звірки взаєморозрахунків не наділений жодною юридичною силою та не може розцінюватись судом як доказ наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку, а у розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", вказаний Акт є зведеним обліковим документом, який фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків сторін, в той час як зобов'язання сторін підтверджуються первинними документами договором, актами виконаних робіт або наданих послуг, видатковими накладними, рахунками, платіжними дорученнями, тощо.

До заяви про видачу судового наказу від 24.04.2018р. заявником не надано первинних бухгалтерських документів (акту приймання-передачі, видаткової накладної тощо), підтверджуючих виникнення у ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області боргу перед Публічним акціонерним товариством „ОДЕСАГАЗ за Договором №021031 від 21 жовтня 2016р., з урахуванням додаткових угод до нього, а наданий заявником ОСОБА_2 звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.04.2016р. по 17.04.2018р. - є неналежним доказом існування такої грошової заборгованості.

Крім того, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника та копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Як встановлено судом, документи які були додані Публічним акціонерним товариством „ОДЕСАГАЗ до заяви про видачу судового наказу, а саме: Заява про приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 17.02.2016р., Договір №021031 від 21 жовтня 2016р., з урахуванням додаткових угод до нього надані у копіях, без засвідчення підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Крім того, як встановлено судом, заява Публічного акціонерного товариства „ОДЕСАГАЗ підписана представником ОСОБА_3, повноваження якого підтверджуються довіреністю №21/17-304 від 22.11.2017р.

Між тим, як встановлено судом, примірник заяви про видачу судового наказу, який адресований суду, не містять ні оригіналу вказаної довіреності, ні її належним чином засвідченої копії.

Відповідно до п. п. 1, 2,8 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відмови Публічному акціонерному товариству „ОДЕСАГАЗ про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області заборгованості за використаний природний газ за період з 01.04.2016р. по 17.04.2018р. в розмірі 740,57 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 150, п.п. 1, 2, 8 ч.1, ч.2 ст.152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству „ОДЕСАГАЗ у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 управління державної судової адміністрації в Одеській області заборгованості за використаний природний газ за період з 01.04.2016р. по 17.04.2018р. в розмірі 740,57 грн. за заявою про видачу судового наказу від 24.04.2018р. вх. № ГСОО 812/18.

Ухвала набрала чинності 26.04.2018р.та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Суддя Т.Г. Д'яченко