ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.04.2018р. Справа № 904/5220/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустрія, ЛТД», смт. Кушугум

До: Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м. Камянське

Про: стягнення 11 912 228, 85 грн. ( розгляд скарги на дії приватного виконавця )

Суддя Васильєв О.Ю.

Представники сторін та приватний виконавець : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2017р. (суддя Фещенко Ю.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь ТОВ «Індустрія, ЛТД»: 10 45 9558, 20 грн. - основного боргу, 1 181 008, 71 грн. - інфляційних втрат, 271 187, 48 грн. - 3% річних та 178 676, 32 грн. - частину витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено. 23.06.17р. на виконання вищевказаного рішення суду було видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.18р. (суддя Манько Г.В. ) у справі №904/5220/17 на підставі заяви ПАТ «ДМК» про відкликання скарги (т.2., а.с.64-65) було залишено без розгляду скаргу ПАТ «ДМК» про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 в частині не передачі до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого провадження № 55672640 для приєднання його до зведеного виконавчого провадження (т.2, а.с.151-152).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.18р. (суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/5220/17 у задоволенні заяви ПАТ «ДМК» при визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено. Одночасно, у вищезазначеній ухвалі суду було зазначено, наступне: «…Отже, якщо сторони виконавчого провадження вважають будь-які дії та/або бездіяльність державного (приватного) виконавцями такими, що порушують їх права, вони мають право звернутись до суду саме із скаргою на дії (бездіяльність) державного (приватного) виконавцями. Таким чином, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст. 328 ГПК України відносить до процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень у господарських справах. В той чай, як судовий контроль за виконанням судових рішень, відповідно до ст. 339-345 ГПК України, відноситься не до процесуальних дій суду, а саме до виконавчих дій державного (приватного) виконавця. А тому, вони є різними правовими інститутами» (т.2, а.с. 213-214).

16.04.18р. ПАТ «ДМК» звернулося до господарського суду зі скаргою на рішення приватного виконавця та просить визнати неправомірним рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , що прийняте шляхом винесення постанови від 02.02.18р. у виконавчому провадженні ВП №55672640 про стягнення з боржника - ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» основної винагороди в розмірі 1 206 021, 99 грн.; та зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 скасувати постанову від 02.02.18р. у виконавчому провадженні ВП №55672640 про стягнення з боржника - ПАТ «ДМК» основної винагороди в розмірі 1 206 021, 99 грн.

Одночасно зі скаргою відповідачем було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подачі вищезазначеної скарги до суду.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2018 за № 172 відповідно до п.2.3.50 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» проведено повторний автоматичний розподіл заяви, за результатами якого її передано на розгляд судді Васильєву О.Ю. Післячого 19.04.18р. справа надійшла з архіву суду.

Розглянувши вищезазначене клопотання позивача про відновлення процесуального строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин його пропуску скаржником , а тому не вбачає і достатньо правових підстав для відновлення пропущеного строку для подання скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 з наступних підстав :

01.02.18 р. ПАТ «ДМК» зверталося до господарського суду Дніпропетровської області із скаргою на бездіяльність та дії приватного виконавця ОСОБА_1 під час примусового виконання рішення суду у справі № 904/5220/17 , що свідчить про те , що відповідач був обізнаний про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 904/5220/17 не пізніше ніж 01.02.18 р. Під час розгляду цієї скарги судом 07.02.18 р. ПАТ «ДМК» ( скаржник ) звернулося до суду із заявою про відкликання скарги ( жодним чином не обгрунтувавши цю заяву ) . Ухвалою суду від 22.02.18 р. скарга ПАТ «ДМК» залишена без розгляду .

Після чого 01.03.18 р. ПАТ «ДМК» вдруге звернулося до господарського суду із заявою про визнання виконавчого документу таким , що не підлягає виконанню , в якій просило суд визнати таким , що не підлягає виконанню виконавчий документ постанову приватного виконавця ОСОБА_1 про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 206 021, 99 грн. ( винесеної під час примусового виконаня рішення суду у справі № 904/5220/17) . Тобто скаржник не пізніше 01.03.18 р. був достеменно обізнаний про наявність оскаржуваної ним постанови ВП № 55672640 від 02.02.18 р.

Зі скаргою № 017/мс-424 на рішення приватного виконавця ( прийнятого під час примусового виконання рішення суду у справі № 904/5220/17) ПАТ «ДМК» вже втретє звернувся до суду 13.04.18 р. тобто з часу прийняття приватним виконавцем оскаржуваної постанови ( 02.02.18 р.) минуло вже 70 днів ( строк зверненя зі скаргою до суду перевищено скаржником на 2 календарних місяця ). В обґрунтування клопотання про визнання пропуску строку для подання цієї скарги з поважних причин та його поновлення відповідач ( скаржник ) стверджує , що ПАТ «ДМК» раніше вже звертався до господарського суду із заявою про визнання виконавчого документу (постанови приватного виконавця ОСОБА_1 про стягнення основної винагороди в розмірі 1 206 021, 99 грн. ) таким , що не підлягає виконанню . За результатами розгляду цієї заяви ухвалою господарського суду Дніпропетровськоїобласті від 15.03.18 р. ( суддя Ніколенко М.О.) було відмовлено в задоволенні заяви та розяснено , що відповідач обрав невірний спосіб захисту свого права . Враховуючи вищевикладене та посилаючись на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. та ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» скаржник зазначає, що ним з поважних причин був пропущений встановлений ст. 341 ГПК України десятиденний строк для подання скарги . Тобто скаржник вважає, що 10-денний строк для зверненя з іскаргою до суду ( встановлений ГПК України ) слід відраховувати починаючи з 15.03.18 р. дати ухвалення судом рішення за результатами розгляду заяви скаржника про визнання такою , що не підлягає виконанню постанови приватного виконавця від 02.02.18 р. ; а не з дня колиособа дізналдася або повинна була дізнатися про порушення її права .

Відповідно до приписів ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 340 ГПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України). Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду; якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника (ст.342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ст. 343 ГПК України).

Відповідно до розяснень , що містяться у Постанові Пленуму ВГСУ № 9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» : виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

…Встановлений у частині першій статті 1212 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 1212 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення.

Відповідно до приписів ст. 113 ГПК України, строки в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. (ст.115 ГПК України). Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок; строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; перебіг строку, закінчення якого повязане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події; останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку. (ст. 116 ГПК України).

Згідно з приписами ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний трок, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обовязку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 119 ГПК України).

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства України , суд дійшов до висновку , що скаржник не довів , що він пропустив строк звернення з цією скаргою до суду з поважних причин ; а тому не вбачаєдостатньо праових підстав для поновлення процесуального строку .

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» ; ст.ст. 113-119, 234, 341ГПК України; Постанови Пленуму ВГСУ № 9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» , господарський суд , -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат» про відновлення пропущеного процесуального строку подання скарги на рішення приватного виконавця.

2. Залишити без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат» №017/мс-424 від 13.04.2018р. на рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1, що прийнято шляхом винесення постанови від 02.02.18р. у виконавчому провадженні ВП №55672640.

Відповідно до вимог ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя ОСОБА_2