ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3850/17

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Київ
до Споживчого товариства Стимул, Київська обл., м. Вишневе
про стягнення 12 800 грн. 28 коп.

Представники:
позивача Кравець О.Я.
відповідача Волобуєв І.Ю.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 12 800 грн. 28 коп., з яких: 7 459 грн. 57 коп. пеня; 5 340 грн. 71 коп. штраф.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на приписи ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України та вказує на порушення Відповідачем строків поставки товару згідно Договору № 29/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 року, укладеного між сторонами.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.05.2017 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач у справі) та Споживчим товариством Стимул (учасник, відповідач у справі) було укладено Договір № 29/ВЗЗ-2017, відповідно до умов якого учасник зобов`язується у 2017 році поставити замовникові товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари. Найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:2015-15610000-7- Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (товар). Кількість товару за Договором лот 4 - крупа пшоно 100 000 кг.
Пунктом 6.3.1. Договору передбачено, що учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.
Згідно п. 5.1. Договору, строк поставки товару за цим Договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.
Відповідно до п. 5.2. договору відвантаження та доставка товару на склад замовника з подальшим транспортуванням (перевезенням) в частини Національної гвардії України визначені специфікацією, проводиться за рахунок коштів учасника (або транспортом учасника) на умовах DDP (в редакції Incoterms 2010).
Специфікацією до Договору визначено місце постачання товару - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, 04080, м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А з подальшим транспортуванням за рахунок учасника в м. Калинівка, м. Одеса, м. Харків, м. Запоріжжя, м. Слов`янськ, м. Дніпро, м. Маріуполь, м. Львів.
Відповідно до п. 7.3. Договору, за порушення строку поставки товару, зазначеного у пункті 5.1. цього Договору учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ вартості непоставленого товару за кожен день прострочення поставки. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.
Як зазначає Позивач, Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України до Договору було складено Заявку № 1203 від 06.06.2017 року, Заявку № 1522 від 03.07.2017 року та Заявку № 1539 від 05.07.2017 року для задоволення потреб Національної гвардії України пшоняною крупою у визначені строки.
В той же час, з позиції Позивача, Відповідачем було порушено строки поставки товару за вказаними вище Заявками.
Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Враховуючи викладене, Позивачем на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України та п. 7.3. Договору було нараховано відповідні штрафні санкції 7 459 грн. 57 коп. пені і 5 340 грн. 71 коп. штрафу.
При цьому, як зазначає Позивач, ним направлялись Відповідачу претензії щодо порушення договірних зобов`язань: № 2252 від 31.08.2017, № 2394 від 11.09.2017 та № 2430 від 12.09.2017.
Заперечуючи проти позову Відповідач у відзиві зазначає, що Договором, зокрема п. 5.1. не встановлено письмову форму заявки, як основну, поставка товару здійснювались в оперативному режимі за усною домовленістю сторін. Додані до позовної заяви заявки передбачали поставку 16.06.2017 року, 23.06.2017 року та 30.06.2017 року, тобто поза межами 10-ти денного строку, що суперечить умовам п. 5.1. договору.
У зв`язку з викладеним Відповідач зазначає, що Позивачем не доведено моменту порушення строку поставки та факту прострочення виконання зобов`язань за Договором, наданими Позивачем доказами не підтверджуються заявлені вимоги.
У відповіді на відзив Відповідача Позивач посилається на плани-графіки централізованого постачання продуктів харчування, складені Головним управлінням Національної гвардії України і зазначає, що вказані заявки складені відповідно до планів-графіків, та виконання кожної заявки господарськими товариствами контролюється компетентними особами Головного управління Національної гвардії України і Службою безпеки України.
Крім цього Позивач зазначає, що уповноваженими особами Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України завчасно направлялись на адресу СТ Стимул відповідні заявки, а також направлялись листи щодо досудового врегулювання спору, однак відповідна поштова кореспонденція поверталась до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України без вручення адресату.
В той же час, Позивачем подано клопотання від 15.03.2018 року про долучення документів, а саме: копія довіреності Козлова О.О. вих.№60/04-2017 від 14.04.2017р; копія довіреності Михайлюка М.Ю. вих.№49/05-17 від 03.05.2017р.; копія видаткової накладної №11-07 від 10.11.2017р.; копія видаткової накладної №11-14 від 13.11.2017р.; копія видаткової накладної №11-17 від 22.11.2017 р.; копія листа від 04.09.2017р вих.№27/27/1-5545 про надання інформації.; копія листа від 12.06.2017р вих.№27/27/1-4055 про надання інформації.; копія план-графік від 09.06.2017р.
Судом зазначені докази оглянуто і взято до уваги, однак суд констатує, що дані листи і плани-графіки не можуть вважатись належними і допустимими доказами направлення Позивачем заявок № 1203 від 06.06.2017 року, № 1522 від 03.07.2017 та № 1539 від 05.07.2017 на адресу Відповідача.
Викладені у відповіді на відзив твердження Позивача про направлення заявок і претензій за Договором на адресу Відповідача, а також про повернення таких відправлень, не підтверджені документально.
Зокрема Позивачем не надано фіскальних чеків та описів вкладення у цінний лист, про які зазначає Позивач, щодо направлення заявок і претензій на адресу Відповідача, як і не надано доказів того, що зазначена кореспонденція була повернута без вручення адресату.
Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином, дослідивши подані докази в сукупності, суд відповідно до свого внутрішнього переконання зазначає, що Позивачем не доведено фактів направлення заявок № 1203 від 06.06.2017 року, № 1522 від 03.07.2017 та № 1539 від 05.07.2017 за Договором на адресу Відповідача. Надані плани-графіки централізованого постачання продуктів харчування також не підтверджують складення і направлення відповідних заявок на адресу СТ Стимул.
При цьому, як вже вказано вище, пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк поставки товару за цим Договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.
Отже, враховуючи наведені положення п. 5.1. договору щодо можливості подання телефонної заявки, суд зазначає, що поставка Відповідачем товару за видатковими накладними, на які посилається Позивач теж не підтверджує обставини направлення заявок № 1203 від 06.06.2017 року, № 1522 від 03.07.2017 та № 1539 від 05.07.2017, оскільки вказані видаткові накладні не містять посилання на відповідні заявки, а лише мають посилання на Договір № 29/ВЗЗ-2017 від 31.05.2017 року, а також не можуть свідчити про те, що поставки за вказаними накладними здійснювались саме на підставі поданих заявок.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи викладені вище обставини, зокрема недоведеність Позивачем за допомогою належних і допустимих доказів фактів направлення Відповідачу заявок № 1203 від 06.06.2017 року, № 1522 від 03.07.2017 та № 1539 від 05.07.2017, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем факту прострочення виконання Відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за Договором.
У зв`язку з викладеним відсутні підстави для застосування відповідальності у вигляді пені і штрафу в порядку ч. 2 ст. 231 ГК України і п. 7.3. Договору.
Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1600,00 грн. покладаються на Позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .
Повний текст рішення підписано 19.04.2018 року.

Суддя Л.Я. Мальована