УХВАЛА

м. Київ

23.04.2018Справа № 910/828/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали позовної заяви публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімафарм»

про стягнення 7 883 822,76 грн.,

Представники:

від позивача Ігнатенко М.В. (за дов.)

від відповідача Денисенко К.О. (за дов.)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімафарм» про стягнення 7 883 822,76 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору № СМ-SME 001/239/2008 від 08.05.2008.

Суд своєю ухвалою від 31.01.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Суд своєю ухвалою від 15.02.2018 відкрив провадження у справі № 910/828/18, розгляд справи призначив на 15.03.2018 та встановив відповідачеві строк для подання відзиву на позову до 06.03.2018.

Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2018, яка надіслана товариству з обмеженою відповідальністю «Ексімафарм» на адресу, вказану у позовній заяві, а саме: вул. Юрківська, 34-А, кв. 13, м. Київ, 04080, яка співпадає з місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімафарм» згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача, повернута до суду не врученою адресату.

У судове засідання 15.03.2018 відповідач відзиву на позов не подав, явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

15.03.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначив на 26.03.2018.

У судовому засіданні 26.03.2018, за клопотанням сторін, суд оголосив перерву до 23.04.2018, у зв'язку з намірами мирного врегулювання спору.

Оскільки сторони не досягли примирення, судове засідання 23.04.2018, відповідно до ст. 207 ГПК України, розпочато судом із з'ясування наявності клопотань. На даній стадії відповідачем заявлено клопотання про поновлення строку на подання відзиву з додатками.

Обґрунтовуючи мотиви заяви, відповідач послався на те, що до 21.03.2018 відповідачеві не було відомо про існування цього спору, будь-яка кореспонденція на адресу відповідача не надходила. Вірогідно, що відповідач не отримував судової кореспонденції за адресою: вул. Юрківська, 34-А, кв. 13, м. Київ, 04080, оскільки за цією адресою зареєстровано більше ніж 20 юридичних осіб.

Відзив на позовну заяву за своїм процесуальним статусом є одним із видів заяви по суті справи (ч. 2 ст. 161 ГПК України), подання якого є правом відповідача (ч. 4 ст. 161 ЦК України). Здійснення права, як складової категорії процесуальної правосуб'єктності особи, стосується виключно наявності власного волевиявлення, та не пов'язано з існуванням будь-якого примусу. Саме таким чином реалізується принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), за яким учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Водночас, розпорядження стороною правами повинно здійснюватись не в довільний спосіб, а в порядку, визначеному процесуальним законом, призначення якого саме і полягає у встановленні порядку здійснення судочинства (ст. 1 ГПК України).

За приписами ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом. Крім вимог щодо строку подачі відзиву закон покладає на відповідача обов'язок надсилання (надання) його копії іншим учасникам справи одночасно з надсиланням (наданням) відзиву до суду (ч. 5 ст. 165 ГПК України).

Схожі вимоги передбачені законом до порядку реалізації відповідачем права подачі доказів - докази повинні бути подані разом з поданням відзиву (ч. 3 ст. 80 ГПК України), копії яких заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам (ч. 9 ст. 80 ГПК України).

Відзив та документи, поновлення процесуального строку на долучення яких заявлено відповідачем клопотання, подані без доказів надсилання (вручення) позивачу.

Наслідком пропуску процесуального строку, встановленого законом або судом, є втрата права на вчинення відповідної процесуальної дії (ч. 1 ст. 118 ГПК України), а заяви і документи, які подані після закінчення процесуального строку, залишаються без розгляду (ч. 2 ст. 118 ГПК України). Неможливість прийняття до розгляду доказів, не поданих у встановлений законом або судом строк, встановлена ч. 8 ст. 80 ГПК України.

В ухвалі про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачеві строк для подання відзиву до 06.03.2018, що відповідно, свідчить про пропуск відповідачем встановлено строку подачі відзиву та документів, які, в розумінні ст. 73 ГПК України, є доказами.

Вирішуючи питання поновлення процесуального строку на їх подання суд виходить з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як зазначено вище, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі повернута до суду не врученою, що свідчить про наявність підстав вважати відповідача повідомленим про строк подачі відзиву та доказів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини такого пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. 119 ГПК України).

Під поважністю причин, у цьому випадку, слід розуміти не просто необізнаність сторони про існування справи та строку на вчинення певних процесуальних дій, а про об'єктивну неможливість володіти цією інформацію внаслідок обставин, що не залежать від неї: сторона, за всіма обставинами не могла знати, або не повинна була знати про розгляд справи. Критерії, за якими підлягає встановленню така об'єктивна неможливість, слід визначати з поведінки самої сторони, тобто, чи були нею вчинені дії та які, що спрямовані на уникнення можливості настання негативних наслідків. Отже, необачність або бездіяльність сторони, наслідком якої має місце не отримання нею судових рішень, не є такою об'єктивною неможливістю, оскільки саме суб'єктивне відношення сторони до вибору місця реєстрації (так звані, місця загальної реєстрації), організації вручення кореспонденції тощо спричиняє необізнаність сторони. Сторона, не створюючи належних умов отримання кореспонденції, не тільки розуміє, але й допускає можливі негативні наслідки, у тому числі і ті, що виникають з приписів ст. 118 ГПК України.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що він не отримав копію процесуального документа у зв'язку з тим, що за адресою його місцезнаходження зареєстровано більше ніж 20 юридичних осіб, суд не вважає поважними причинами пропуску процесуального строку. У зв'язку з чим відмовляє у поновленні строку на подання відзиву на позов та доказів, які є додатками до нього.

Про відмову у поновленні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з її постановлення надсилається особі, яка звернулась із відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 119, 185, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Ексімафарм» в поновленні процесуального строку подання відзиву та доказів, що до нього долучені.

Ухвала набрала законної сили 23.04.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. А. Ковтун