ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 927/496/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

при секретарі судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жук Г.А., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.) та на рішення Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2017 (суддя Книш Н.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

до Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Чексіл-автосервіс"

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю:

позивача: Ширай К.А. (довіреність від 26.12.17),

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись у суд з даним позовом, Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" (далі - позивач), уточнивши свої вимоги, просило зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" (далі-відповідач) обмежити власне споживання електричної енергії шляхом відключення струмоприймачів комірок розподільчих пунктів 10 кВ (далі-РП), що розташовані на території відповідача та знаходяться в його диспетчерському управлінні, які розташовані за адресою: вул. Івана Мазепи, буд.66, м. Чернігів, 14014, а саме: РП-2 комірки №1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 13, 14, 15, 16; РП-3 комірки № 1, 4, 6, 7, 8, 14, 15, 16, 17; РП-14 комірки № 5, 6, 7, 8, 9, 16, 17, 18, 22 та зобов'язати відповідача надати доступ уповноваженим представникам позивача для здійснення опломбування приводів комутаційних апаратів у відключеному стані.

В подальшому позивач заявою від 10.07.2017 просив суд припинити провадження у справі, у зв'язку з відмовою від позову в частині зобов'язання відповідача обмежити власне споживання електричної енергії шляхом відключення струмоприймачів комірок РП-2 № 14 та № 16 та зобов'язання відповідача надати доступ позивачу для їх опломбуванням у відключеному стані.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати вартості спожитої електроенергії, у зв'язку з чим у відповідача утворилася значна сума заборгованості, а тому він повинен обмежити споживання електричної енергії. При цьому позивач вказує на те, що оскільки відповідач не допускає представників позивача до електроустановок для проведення опломбування приводів комутаційних апаратів, дані обставини зумовили позивача звернутися до суду.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 20.07.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017, прийнято відмову позивача від позовних вимог, яка викладена у заяві від 10.07.2017 та припинено провадження у цій частині на підставі пункту 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. Позов задоволено частково, зобов'язано відповідача обмежити власне споживання електричної енергії шляхом відключення струмоприймачів комірок розподільчих пунктів 10 кВ (далі - РП), що розташовані на території відповідача та знаходяться в його диспетчерському управлінні, які розташовані за адресою: вул. Івана Мазепи, буд.66, м. Чернігів, 14014, а саме: РП-2 комірки №1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 13, 15; РП-3 комірки № 1, 4, 6, 7, 8, 14, 15, 16, 17; РП-14 комірки № 5, 6, 7, 8, 9, 16, 17, 18, 22, зобов'язано відповідача надати доступ уповноваженим представникам позивача для здійснення їх опломбування у відключеному стані, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити задоволенні позову повністю, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач посилався на те, що позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в позові. Також відповідач вказував на те, що він втратив право користування та доступу до РП-2, оскільки передав його в оренду згідно угоди про внесення змін від 10.07.2017 № 20 до договору оренди обладнання, машин та інструментів від 03.01.2006 № 14/58, а тому суд безпідставно поклав на нього обов'язок обмежити споживання електричної енергії щодо РП-2. Крім того, відповідач зазначає, що його заборгованість є погашеною, тому позивач він безпідставно звернувся до суду.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити без змін вказані судові рішення, посилаючись на те, що судами у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 01.09.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Чернігівобленерго", правонаступником якого є позивач та Закритим акціонерним товариством "Камвольно-суконна компанія "Чексіл", яке перейменовано в подальшому у Приватне акціонерне товариство "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" було укладено договір про постачання електричної енергії № 1815, з урахуванням відповідних угод та додатків до нього, за умовами якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок з відповідною потужністю, а відповідач оплачує її вартість позивачу та здійснює інші платежі обумовлені договором.

Пунктом 2.3.5 договору сторони погодили, що відповідач зобов'язується забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників позивача з пред'явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, компенсувальних установок, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.

Пунктом 6.1.3 договору встановлено, що електропостачання відповідача може бути обмежено або припинено позивачем з повідомленням відповідача не пізніше ніж за три робочих дні у разі несплати відповідачем відповідних платежів у терміни, встановлені додатком № 3 "Порядок розрахунків".

Судами встановлено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2017 у справі № 927/239/17 було затверджено мирову угоду, яка укладена між позивачем та відповідачем, в частині стягнення заборгованості у сумі 4 273 764,14 грн., за умовами якої відповідач зобов'язався перерахувати позивачу визначені цією угодою відповідні грошові кошти у певні строки, але згідно акту звірки заборгованості від 20.07.2017, станом на 17.07.2017 у відповідача наявна непогашена заборгованість за спожиту електроенергію за попередні та поточні періоди.

Також встановлено, що у зв'язку з наявністю у відповідача заборгованості, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами-попередженнями, у яких попереджав відповідача про те, що у разі непогашення суми боргу на підставі п. 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (надалі - ПКЕЕ) позивач зобов'язаний припинити постачання електроенергії на електроустановки відповідача шляхом повного їх відключення від мереж позивача, але відповідач залишив їх без задоволення. У зв'язку з чим позивач намагався потрапити до електроустановок відповідача, але останній неодноразово не допускав його представників, посилаючись на те, що заборгованість погашається відповідно домовленості та відповідач знаходиться у стані виконання держзамовлення, тому зупинка категорично унеможливлюється, про що позивачем були складені відповідні акти про не допуск.

У листах-попередженнях від 11.01.2017 №12/193, від 23.01.2017 № 12/456 та від 05.05.2017 №12/2363 позивач зазначав, що відповідач згідно п.7.3, п.10.2.15 ПКЕЕ зобов'язаний забезпечити безперешкодний доступ представників позивача до власних електроустановок для виконання відключення струмоприймачів з наступним пломбуванням комутаційних апаратів.

Крім того, судами встановлено, що згідно договору оренди обладнання, машин та інструментів від 03.01.2006 №14/58 та додатку №5, а також додаткових угод до нього, договору оренди від 01.01.2017 №23, які укладені між відповідачем та Приватним акціонерним товариством "Чексіл-автосервіс" (далі-третя особа), відповідач отримав в користування основні фонди, у тому числі розподільчі пункти РП-2, РП-3 та РП-14, які відображені і в додатку №1/6 до договору про постачання електроенергії від 01.09.2008 №1815 "Однолінійна схема живлення електропостачання об'єкта споживача" з нанесенням меж балансової належності мереж та балансової відповідальності сторін, тобто відповідач, як споживач електричної енергії та особа у користуванні якої перебувають розподільні пункти, згідно ПКЕЕ забезпечує відключення електроустановок в своїх електричних мережах.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, свій висновок мотивував тим, що відповідач маючи непогашену заборгованість та не допускаючи представників позивача до своїх об'єктів з метою їх відключення та опломбуванням, порушив умови договору про постачання електричної енергії, а також зобов'язання, які покладені на нього чинним законодавством України, у зв'язку з чим відповідач повинен був обмежити власне електроспоживання або припинити його повністю та надати доступ представникам позивача для здійснення опломбування електроустановок у відключеному стані. В іншій частині позовних вимог суд припинив провадження у справі на підставі відмови позивача від позовних вимог у відповідній частині.

Підстави для скасування судових рішень відсутні з огляду на наступне.

Із змісту касаційної скарги вбачається, що відповідач фактично оскаржує судові рішення в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до статі 26 Закону України "Про електроенергетику", у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та ПКЕЕ, постачання електроенергії для забезпечення потреб споживачів здійснюється на підставі договору на постачання електроенергії, що укладається між споживачем та електропостачальною організацією.

Частиною першою ст. 275 Господарського кодексу України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає зокрема електричну енергію (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 6.1 ПКЕЕ передбачено, що розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Згідно підпунктів 5 та 13 пункту 8.1 ПКЕЕ постачальник електроенергії за регульованим тарифом має право на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку та технічної перевірки засобів обліку споживача відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Пунктом 7.3 ПКЕЕ визначено, що Обмеження в споживанні електричної енергії внаслідок відключення споживача має проводитися за умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності та якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів. У разі відсутності технічної можливості виконання умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності і якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів (унаслідок застосування відповідної схеми електропостачання) споживач, електропостачання якого має бути обмежене або припинене, зобов'язаний надати доступ до власних електроустановок уповноваженим представникам електропередавальної організації або постачальника електричної енергії для вибіркового відключення струмоприймачів з наступним пломбуванням пристроїв їх підключення.

Відповідно до п. 7.7 ПКЕЕ відключення електроустановок споживача здійснюється персоналом власника електричних мереж, до яких приєднані ці електроустановки, у разі виявлення порушень, зазначених у пунктах 7.5 та 7.6 цих Правил, та/або на виконання вимоги постачальника електричної енергії чи на виконання припису відповідного центрального органу виконавчої влади, на який покладено відповідні обов'язки згідно із законодавством України. Відключення здійснюється в зазначений у вимозі або приписі термін із дотриманням процедури, передбаченої цими Правилами.

Підпунктами 3 та 15 пункту 10.2 ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію обмежити власне електроспоживання до рівня екологічної броні або повністю його припинити у разі відсутності такої, а також забезпечити безперешкодний доступ (за службовим посвідченням) відповідальних представників постачальника електричної енергії та/або відповідальних представників підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання споживачу (субспоживачу) відповідно до встановленого цими Правилами порядку та виконувати їх обґрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору про постачання електричної енергії.

Встановивши наявність значної заборгованості у відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію у відповідні періоди, незважаючи на неодноразові попередження позивача про можливе обмеження електропостачання та відмову відповідача у допуску представників позивача з метою опломбування приводів комутаційних апаратів у відключеному стані, а також відсутність у позивача точок підключення до електричних мереж відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач повинен був обмежити власне споживання електричної енергії шляхом відключення струмоприймачів комірок розподільних пунктів та надати доступ представникам позивача для їх опломбування у відключеному стані.

Суд касаційної інстанції погоджується із такими висновками апеляційного суду, оскільки із встановлених ним обставин справи вбачається, що неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повної та своєчасної оплати за спожиту електроенергію, давало позивачу правові підстави для обмеження відповідача у такому споживані шляхом опломбування його обладнання, а оскільки у позивача була відсутня технічна можливість обмежити відповідача у споживанні електроенергії, оскільки обладнання знаходилось на території відповідача, останній повинен був забезпечити доступ працівників позивача до своїх об'єктів з метою їх опломбування.

За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову, є законними та обґрунтованими.

Відповідач наведених висновків судів не спростував.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, а доводи відзиву на касаційну скаргу ґрунтуються на вказаних обставинах.

Посилання відповідача на те, що позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права, а також те, що заборгованість відповідач оплатив, не доведено судам попередніх інстанцій у встановленому порядку, та висновків апеляційного суду не спростовують.

Доводи відповідача про те, що він втратив право користування та доступу до РП-2, оскільки передав його в оренду згідно угоди про внесення змін від 10.07.2017 № 20 до договору оренди обладнання, машин та інструментів від 03.01.2006 № 14/58, а тому суд безпідставно поклав на нього обов'язок обмежити споживання електричної енергії щодо РП-2, були предметом дослідження в апеляційному суді, який дав їм належну оцінку та відхилив з огляду на безпідставність.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі належить покласти на відповідача.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Камвольно-суконна компанія "Чексіл" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі Господарського суду Чернігівської області №927/496/17, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов