ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1044/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,

здійснив перегляд у порядку письмового провадження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 (судді: Орищин Г.В., Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.) та ухвали Господарського суду Львівської області від 18.09.2017 (суддя Манюк П.Т.)

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз",

про стягнення 6 234 087,39 грн,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.05.2013 у цій справі, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.07.2013, було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") та стягнуто з Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради (далі - КП "Дрогобичтеплоенерго") на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 275 967,55 грн боргу, 68 907,35 грн пені, 228 799,45 грн - 3 % річних, 40 246,90 грн інфляційних втрат і 68820,00 грн судового збору.

23.07.2013 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2013 було видано відповідний наказ.

27.08.2013 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області) відкрито виконавче провадження ВП № 39484140 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 23.07.2013.

12.07.2017 ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до виключення боржника із реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на підставі пункту 10 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України "Про виконавче провадження".

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби, в якій просило визнати незаконними дії відділу державної виконавчої служби з винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.07.2017 та визнати недійсною цю постанову. Скаргу обґрунтовано положеннями статей 1212, статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.09.2017 у задоволенні скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби відмовлено.

Мотивуючи ухвалу, місцевий господарський суд не установив порушень державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" під час винесення оскарженої постанови про зупинення вчинення виконавчих дій із виконання наказу Господарського суду Львівської області від 23.07.2013 у цій справі. Судом взяв до уваги, що на момент винесення цієї постанови заборгованість боржника не було реструктуризовано, розстрочено чи відстрочено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.09.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із висновками господарських судів попередніх інстанцій, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.09.2017 скасувати, а скаргу стягувача задовольнити у повному обсязі.

Підставами для скасування оскаржених судових рішень скаржник зазначає порушення судами норм матеріального права, зокрема частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", посилаючись на неправомірність зупинення вчинення виконавчих дій з виконання наказу суду у цій справі.

Від КП "Дрогобичтеплоенерго" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно просить ухвалені у справі судові рішення залишити без змін як законні та обґрунтовані, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на дотримання державним виконавцем вимог законодавства під час винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 12.07.2017.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржені у справі судові рішення, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та аргументи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з частиною 4 статті 34 зазначеного Закону виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 № 152 боржника - КП "Дрогобичтеплоенерго" включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Також суди з'ясували, що заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ виникла до 01.07.2016.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що оскільки позивач є стягувачем у виконавчому провадженні, то на спірну заборгованість і нараховані на неї пеню, 3 % річних та інфляційні втрати, поширюється дія пункту 10 частини 1 статті 34 цього Закону, яким державний виконавець керувався, під час винесення оскарженої постанови про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 39484140.

Довід касаційної скарги про наявність винятків у застосуванні положень статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" не може бути підставою для скасування оскаржених судових рішень, оскільки суди надали йому оцінку та мотивовано відхилили із посиланням на те, що на час винесення державним виконавцем спірної постанови заборгованість боржника не було реструктуризовано, розстрочено чи відстрочено.

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, має бути належним чином зазначено підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили у законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки підстав для скасування оскарженої ухвали та задоволення касаційної скарги скаржника немає, судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.09.2017 у справі № 914/1044/13-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Дроботова

Судді: К.М. Пільков

Ю.Я. Чумак