КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Справа №910/19631/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

За участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.

За участю представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання від 12.04.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Арнад груп" до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання договору поруки № DNH2LOK06794 від 18.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за відсутності будь-яких даних зі сторони позивача про причини неподання витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, а також неявки його представників у судове засідання, суд вважає їх не поважними. Відповідно до чинного на час винесення оскаржуваної ухвали Господарського процесуального кодексу України, оцінка поважності причин може бути здійснена виключно на підставі даних позивача. У зв'язку з цим, відсутність будь-яких даних та пояснень зі сторони останнього щодо неподання витребуваних судом матеріалів та неявки його представника у судове засідання, про день та час якого він повідомлений належним чином, свідчить про відсутність поважних причин, оскільки висновки суду не можуть ґрунтуватись на власних припущеннях. Таким чином, враховуючи повторну неявку представника позивача у судове засідання і оскільки вказана неявка перешкоджає вирішенню спору, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, скаржник звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку скаржника, ухвала суду першої інстанції винесена в порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Зокрема, скаржник зазначив про те, що на підставі укладеного договору про надання адвокатом юридичних послуг № 01111/7/1 представником позивача є адвокат ОСОБА_2 Інших представників, які б надавали такі послуги підприємство не має. Так, в апеляційній скарзі скаржник наголошував на тому, що про дату судового засіданні уповноважений представник дізнався з відомостей, які містяться на офіційному сайті «Судова влада України», жодних ухвал позивач не отримував. На судове засідання 14.12.2017 представник не зміг з'явитися, у зв'язку із перебуванням на лікарняному з 14.12.2017 по 18.12.2017. Однак, 14.12.2017 представник направила на електронну пошту суду заяву про відкладення розгляду справи, в якому повідомив про свій лікарняний та просив визнати причини неявки поважними. На підтвердження обставин свого перебування на лікарняному представник додав до клопотання довідку лікаря. Окрім вищезгаданої заяви, представником було надіслано клопотання про залучення третіх осіб по справі: Міністерство фінансів України та ТОВ «СТАЛЬ». На підтвердження обставин направлення вищевказаних заяви і клопотання позивач надав роздруковані скріншоти з офіційної електронної пошти представника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23.01.2018, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 - залишено без руху і надано скаржнику строк на усунення недоліку: подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 14.12.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/19631/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017. Розгляд справи призначено на 15.03.2018.

Враховуючи положення п.п. 17.4 п.17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, п.п.2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, розпорядженням № 09.1-08/693/18 від 15.03.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/19631/17.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 15.03.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 прийнято справу № 910/19631/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Яковлєв М.Л., Куксов В.В. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні 27.03.2018.

Враховуючи положення п.п. 17.4 п.17 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, п.п.2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, розпорядженням № 09.1-08/825/18 від 26.03.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/19631/17.

У відповідності до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.03.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 прийнято справу № 910/19631/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2018.

В судовому засіданні 12.04.2018 скаржник вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідач в судовому засіданні 12.04.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечив та зазначив, що ухвала Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування - відсутні.

15.12.2017 набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017.

Відповідно до п. 14 ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про залишення позову без розгляду.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно наявних матеріалів справи, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арнад груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання договору поруки № DNH2LOK06794 від 18.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19631/17, розгляд справи було призначено на 27.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 розгляд справи № 910/19631/17 було відкладено до 14.12.2017, у зв'язку з неприбуття в судове засідання представника позивача.

Однак, у судове засідання 14.12.2017 позивач повторно не забезпечив прибуття свого представника, про причини неприбуття суд першої інстанції не повідомив.

Таким чином, враховуючи повторну неявку представника позивача у судове засідання і оскільки вказана неявка перешкоджає вирішенню спору, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на день винесення оскаржуваної ухвали).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" залишено без розгляду.

Проте, з наведеними висновками суду першої інстанції, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017 і відповідно, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали), застосування пункту 5 частини першої цієї статті передбачалось лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК, в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали) або в порядку статті 38 названого Кодексу (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної ухвали), чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній станом на день подання позову та винесення оскаржуваної ухвали).

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Отже, перш, ніж залишити позов без розгляду, господарський суд зобов'язаний обґрунтувати дійсну неможливість розгляду спору по суті без представника позивача.

В свою чергу, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом, надав наявні у його розпорядженні докази на підтвердження своїх позовних вимог, які на його думку, є необхідними для вирішення спору. Зокрема, позивач надав договір поруки № DNH2LOK06794 від 18.11.2016 та меморіальні ордери на підтвердження виконання своїх зобов'язань за вказаним договором, тобто первинні документи, на підставі яких у сторін спору виникли певні права та обов'язки.

Таким чином, позивач, в силу наявних у нього прав згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній станом на день винесення оскаржуваної ухвали), обґрунтовував свої позовні вимоги саме наведеними документами і вказував на порушення його прав, як поручителя за кредитними договорами.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що подані кожною стороною докази щодо підтвердження (за твердженням як позивача, так і відповідача) певних обставин мають бути досліджені під час вирішення даного господарського спору по суті з відповідною правовою оцінкою, тобто суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити спір по суті, виходячи з наявних матеріалів справи та фактичних доказів наданих сторонами, з урахуванням припису процесуального закону, що на кожну з сторін спору покладається обов'язок доказування її вимог та заперечень щодо предмету спору.

Серед іншого, як вбачається зі змісту ухвал Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 та від 27.11.2017, судом першої інстанції не було витребувано додаткових доказів для розгляду справи № 910/19631/17, у зв'язку з чим обумовлені п. 5 ч. 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали).

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні спору згідно наділених процесуальних законом повноважень зобов'язаний здійснити правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин сторін і застосувати при прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити спір по суті, виходячи з наявних матеріалів справи та фактичних доказів наданих сторонами, з урахуванням припису процесуального закону, що на кожну з сторін спору покладається обов'язок доказування її вимог та заперечень щодо предмету спору, а також подати оригінали документів для огляду суду згідно з вимогами процесуального закону.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 14.12.2017 дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали).

Крім того, доводи скаржника щодо підстав скасування оскаржуваної ухвали на те, що представником позивача з офіційної електронної пошти було надіслано суду першої інстанції клопотання про залучення третіх осіб по справі: Міністерство фінансів України та ТОВ «СТАЛЬ», в підтвердження чого скаржником надано роздруковані скріншоти з офіційної електронної пошти - судом апеляційної інстанції відхиляються саме як підстава для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне.

Пунктом 1.5.6 Інструкції з діловодства у господарських судах України визначено, що надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Пунктом 1.5.17. Інструкції з діловодства у господарських судах України визначено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Таким чином, надсилання стороною спору документів на адресу суду у вигляді електронного листа має скріплюватись електронним цифровим підписом, а у випадку надсилання документа без електронного цифрового підпису - заявник повинен надіслати також оригінал документа в паперовій формі. Проте, судом апеляційної інстанції під час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку встановлено, що матеріали справи не містять будь-яких зареєстрованих канцелярією суду першої інстанції документів з електронним цифровим підписом, як не містять і надходження до матеріалів справи в подальшому і оригіналів документів у паперовій формі (у даному випадку, клопотання скаржника про залучення третіх осіб).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм процесуального права, чинних на момент прийняття оскаржуваної ухвали, а висновки викладені в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим в силу п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи № 910/19631/17 до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 240, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арнад Груп" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/19631/17 - скасувати.

3. Справу № 910/19631/17 направити для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".

5. Матеріали справи № 910/19631/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.04.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв