ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"26" квітня 2018 р.м. Одеса справа № 916/667/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 (вх. № 2-1935/18 від 10.04.2018 року) та (вх. № 2-2144/18 від 25.04.2018 року) про забезпечення позову та заяву стосовно зустрічного забезпечення (вх. № 8684/18 від 26.04.2018 року) у справі № 916/667/18

за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1)

до відповідачів: 1. ОСОБА_2 (65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2)

2. ОСОБА_3 (65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3)

3. ОСОБА_4 (65088, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4)

4. ОСОБА_5 (65078, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_5)

5. товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (65062, вул. Каманіна, 2/2, )

за участю залученої у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранської Аліни Миколаївни /65044, АДРЕСА_4/

про розірвання договору та скасування рішення загальних зборів, визнання права власності на частку в статутному капіталі

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області розглядається справа № 916/667/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1", за участю залученої у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранської Аліни Миколаївни про:

- розірвання договору купівлі-продажу частки у розмірі 80 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" від 03.06.2016 року, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з іншої сторони, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Таранською А.М., зареєстрованого за № 3080;

- скасування рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1", оформленого протоколом від 03.06.2016 року;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1" у розмірі 40 %, яка належала ОСОБА_2, та на частку в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1" у розмірі 20 %, яка належала ОСОБА_3, а всього на частку у розмірі 60 % в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1".

26.04.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі № 916/667/18, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Таранську Аліну Миколаївну, постановлено розглядати справу № 916/667/18 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 16.05.2018 року.

Разом із пред'явленим позовом та заявою про зміну предмету позову до суду надано заяву про забезпечення позову (вх. № 2-1935/18 від 10.04.2018 року), яку доповнено заявою від 25.04.2018 року (вх. № 2-2144/18), в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

1. Накласти арешт на частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ):

- частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2);

- частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3).

2. Накласти арешт на об'єкт нерухомості - 1/2 будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2, загальною площею 9337,5 кв.м, що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ).

3. Заборонити державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2);

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3).

4. Заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно 1/2 будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2, загальною площею 9337,5 кв.м, що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ).

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати сторона, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає про наявність реального спору між сторонами та несумлінну поведінку відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка свідчить про загрозу невиконання рішення у разі його задоволення.

Зокрема, позивач зазначає, що 16.03.2015 року між нею - ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_7 (позикодавець) був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 отримано в борг від ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 5000000,00 грн., які ОСОБА_1в. зобов'язалась повернути кредитору ОСОБА_7 у строк до 05.06.2016 року.

При цьому ОСОБА_1 вказує, що на момент отримання позики вона була учасником господарських товариств - товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (ТОВ "Інвест-курорт-1", ) та товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (ТОВ "Інвест-курорт-2", ) та її частка у кожному із вказаних товариств складала по 60% статутного капіталу кожного товариства.

Як вбачається з доданого до позовної заяви договору позики від 16.03.2015 відповідно до його п. 3.1. ОСОБА_1 забезпечила власні зобов'язання по своєчасному та повному поверненню суми отриманої позики наступним майном:

- часткою у розмірі 60% статутного капіталу ТОВ «Інвест-Курорт-1», яка складала 4140000 гривень (частка 1);

- часткою у розмірі 60% статутного капіталу ТОВ «Інвест-Курорт-2», яка складала 3060000 гривень (частка 2).

Оскільки на час, коли спливав термін повернення позики, у ОСОБА_8 не було коштів для повернення позики ОСОБА_7, ОСОБА_1 вирішила продати належні їй частки у ТОВ "Інвест-курорт-1" та ТОВ "Інвест-курорт-2", а вилучені від продажу грошові кошти направити на повернення позики ОСОБА_7

03.06.2016 року укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, між двома продавцями: ОСОБА_1 (продала частку 60%) та ОСОБА_5 (продав частку 20%), за яким права на частки (разом продано 80%) у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1" () перейшли від трьох покупців: 1) ОСОБА_2 (набув частку 40 %), 2) ОСОБА_3 (набула частку 20%) та 3) ОСОБА_4 (набув частку 20%). Вказаний договір купівлі-продажу від 03.06.2016 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований за № 3080.

З протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Інвест-курорт-1" від 03.06.2016 року вбачається, що позивач відступила свою частку у розмірі 60 % на користь ОСОБА_2, якому перейшла частка 40 % та його дружині ОСОБА_3, якій перейшла частка 20% у статутному капіталі товариства.

За результатами розгляду питання № 2 порядку денного ОСОБА_2 та ОСОБА_3а. включено до складу учасників ТОВ "Інвест-курорт-1" із частками у статутному капіталі товариства відповідно 40% та 20%.

У зв'язку з відступленням (продажем) корпоративних прав та включенням до складу учасників нових осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, загальними зборами учасників ТОВ "Інвест-курорт-1" прийнято рішення про внесення відповідних змін до статуту товариства та викладення його в новій редакції (рішення з питання № 5 порядку денного). За твердженням позивача на підставі вказаного рішення, оформленого протоколом загальних зборів від 03.06.2016 року вона втратила статус учасника господарського товариства при тому, як стверджує позивач, що покупці не розрахувалися з нею до теперішнього часу.

ОСОБА_1 вказує, що сума коштів, яка мала бути сплачена її ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внаслідок продажу належної їй частки у розмірі 60% складала 4141000,00 грн., однак, за її твердженням, в порушення умов договору купівлі продажу від 03.06.2016 року, вказані грошові кошти не були нею отримані ні в готівковій, ні в безготівковій формі, ні до підписання договору, ні в період після їх підписання та до теперішнього часу.

При цьому позивач звертає увагу суду, що зважаючи на ціну договору, відповідно до норм чинного законодавства, що діяло на час укладення оспорюваного договору, покупці могли розрахуватися виключно в безготівковій формі. Розрахунки готівкою протягом одного дня станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу були обмежені граничним розміром 150000,00 грн., визначеним чинною на той час Постановою Правління НБУ «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 року № 210, якою визначено граничну суму розрахунків готівкою «фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150000,00 грн.».

Зазначення в договорі купівлі-продажу про здійснення розрахунків здійснено до його укладення, за твердженням позивача, є формальним.

Також позивач посилається на положення ст.ст. 651, 655, 692 ЦК України. Зокрема вказує, що невиконання покупцем за договором купівлі-продажу свого обов'язку щодо сплати за отриманий товар певної грошової суми є порушенням положень ст. 655 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. При цьому зазначає, що під відмовою від договору мається на увазі розірвання договору в односторонньому порядку. Як визначено положеннями ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та у іншим випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За твердженням позивача, у разі розірвання договору купівлі-продажу у зв'язку з істотним порушенням умов договору потерпілій стороні повертається майно, яке було передано за розірваним договором купівлі-продажу.

Предметом даного позову є розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2016, за наслідком якого частка позивача у статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1" у розмірі 60% перейшла у власність ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3 (20%), визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, яким схвалено вказаний договір, здійснено зміну учасників товариства та внесені зміни до його статуту, а також визнання за позивачем права власності на вказану частку. Метою подання позову є повернення у власність позивача корпоративних прав.

Позивач просить накласти арешт на частки в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1", які належать ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3 (20%), оскільки існує ризик відчуження вказаних часток третім особам. Також позивач просить накласти арешт на єдиний цінний актив ТОВ "Інвест-курорт-1" - ? об'єкту нерухомості - будівлю спального корпусу, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 9337,5 кв.м.

У випадку невжиття зазначених заходів забезпечення позову відповідачі зможуть здійснити подальше відчуження як корпоративних прав, так і нерухомості, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, призведе до неможливості відновлення порушених прав ОСОБА_1

Як додаткове обґрунтування необхідності накладення заявлених арештів позивач вказує на значну кількість судових спорів, що були ініційовані учасниками ТОВ "Інвест-курорт-1" - ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та розглядаються господарським судом Одеської області у теперішній час (зокрема, по справам № 916/361/18, 916/454/18, 916/391/18, 916/760/18). За твердженням позивача, всі вказані судові спори були ініційовані після виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з приводу не отриманих грошових коштів, та мають на меті - виведення з власності ТОВ "Інвест-курорт-1" єдиного ліквідного активу - нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_6. ОСОБА_1 вказує, що позивачами по переліченим справам, серед інших, заявлені позови про визнання права власності за фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на належне ТОВ "Інвест-курорт-1" нерухоме майно у будинку 2/2 по вулиці Каманіна у м. Одесі. Задоволення вказаних позовів призведе до вибуття майна із власності ТОВ «Інвест-курорт-1» та як наслідок - неможливості відновлення прав ОСОБА_1 у разі задоволення її позову.

26.04.2018 року через канцелярію до суду надійшла заява позивача стосовно зустрічного забезпечення позову /вх. № 8684/18/, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову у справі без застосування зустрічного забезпечення; у разі якщо суд дійде висновку про необхідність зустрічного забезпечення позивач просить визначити його у розмірі не більше 20 000,00 грн.

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Положеннями ст. 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, (зокрема зазначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання), а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Судом досліджено надану позивачем до заяви про забезпечення позову Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що активом ТОВ "Інвест-курорт-1" є об'єкт нерухомості - будівля спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2, загальною площею 9337,5 кв.м., зазначені в обґрунтування поданої заяви договори, укладені позивачем по справі (позики та купівлі-продажу).

Також судом проаналізовано відомості про інші судові спори між сторонами, які в теперішній час розглядаються господарським судом Одеської області.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Для належної реалізації завдань господарського судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги вищевказані норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно укладеного договору купівлі-продажу частки у розмірі 80 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" від 03.06.2016 року.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача про забезпечення позову співрозмірними позовним вимогам, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на частки відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в статутному капіталі ТОВ "Інвест-курорт-1", накладення арешту на об'єкт нерухомості - 1/2 будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2, загальною площею 9337,5 кв.м, що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) та заборона державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2);

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3);

- зміни власника, площі, частки стосовно ? будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2 загальною площею 9337,5 кв.м., що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом із тим, вимоги позивача про заборону державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ? будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2 загальною площею 9337,5 кв.м., що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) суд вважає такими, що виходять за межі предмету позову, тому вжиття вказаних заходів призведе до порушень прав та інтересів ТОВ "Інвест-курорт-1". У зв'язку із чим, вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована і доведена. Оскільки невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може призвести до утруднення виконання рішення суду, зокрема у разі відчуження частки статутного капіталу ТОВ "Інвест-курорт-1" під час розгляду справи на користь третіх осіб виконання рішення суду у даній справі буде неможливим.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Стосовно зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 141 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи часткове задоволення судом клопотання позивача про забезпечення позову, враховуючи значну кількість спорів між учасниками ТОВ "Інвест-курорт-1", які в даний час розглядаються судами, в т.ч. господарським судом Одеської області, і щодо них також вжиті заходи забезпечення позову, суд приходить висновку про відсутність підстав у розумінні ст. 141 ГПК України для застосування зустрічного забезпечення.

При цьому суд критично оцінює доводи позивача щодо її фінансового становища як пенсіонера, оскільки позивачем в супереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 74, 136, 137, ч. 8 ст. 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача ОСОБА_1 /вх. № 2-1935/18 від 10.04.2018 року та вх. № 2-2144/18 від 25.04.2018 року/ про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Накласти арешт на частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ):

- частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2);

- частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3).

3. Накласти арешт на об'єкт нерухомості - 1/2 будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2, загальною площею 9337,5 кв.м, що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, );

4. Заборонити державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2);

- частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3);

- зміни власника, площі, частки ? будівлі спального корпусу за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/2 загальною площею 9337,5 кв.м., що належить ТОВ "Інвест-курорт-1" (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/2, ).

5. В іншій частині - відмовити.

6. Копію ухвали негайно направити сторонам та для виконання Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" для виконання судових рішень.

Стягувач: ОСОБА_1 /АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1/.

Боржники: 1. ОСОБА_2 /65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2/;

2. ОСОБА_3 /65014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3/;

3. товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-1" /65062, вул. Каманіна, 2/2, /.

Ухвала дійсна до пред'явлення до виконання згідно положень ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набрала законної сили 26.04.2018 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали господарського суду Одеської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Д. Петренко