УХВАЛА

м. Київ

23.04.2018Справа № 910/3235/14

За скаргоюДержавного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»
на діїГолосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві
у справі№ 910/3235/14
за позовомДержавного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт»
простягнення 8 280,18 грн.
Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:
позивача: Панфілов А.О.;
відповідача:не з'явився;
ВДВС:не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Передплатна агенція «Самміт» про стягнення 8 280,18 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.04.2014 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 8 280 (вісім тисяч двісті вісімдесят) грн. 18 коп. боргу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

22.04.2014 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

06.04.2018 через канцелярію суду від Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» надійшла скарга на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2018 вказану скаргу було передано на розгляд судді Босого В.П.

За змістом ст.ст. 339, 342 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2018 прийнято до свого провадження справу № 910/3235/14 та призначено розгляд скарги на 23.04.2018.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті скарги, підтримав її та просив задовольнити.

Представники відповідача та Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явились, хоча про місце і час розгляду скарги повідомлені належним чином, оригінал (для огляду) та копії матеріалів виконавчого провадження ВП №47187056 по виконанню наказу господарського суду міста Києва у справі № 910/3235/14 від 22.04.20145 суду не подано.

Дослідивши подану скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника, суд дійшов висновку, що скарга Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві від 09.04.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 47187056 щодо виконання наказу господарського суду міста Києва від 22.04.2014 у справі № 910/3235/14.

19.09.2017 у виконавчому провадженні ВП № 47187056 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник вказує на те, що державним виконавцем неправомірно винесено постанову від 19.09.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки державним виконавцем не вжито усіх заходів щодо примусового виконання та не використано усіх прав наданих законом під час здійснення виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - «Закон України»).

Відповідно до ст. 1 Закону України виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 10 Закону України заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Із наданого скаржником листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 4818 від 14.03.2017 вбачається, що за запитами державного виконавця встановлено, що за боржником рахуються відкриті рахунки у банках та за ним зареєстровані транспортні засоби в кількості 5 шт.

Частиною 1 статті 18 Закону України передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Таким чином, після виявлення зареєстрованих за божником транспортних засобів в кількості 5 шт., державний виконавець мав можливість винести постанову про арешт майна боржника (в тому числі транспортних засобів), за рахунок чого виконати рішення у даній справі.

Як вже зазначалось судом, Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві матеріали виконавчого провадження ВП № 47187056 суду не подано, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга має бути розглянута у десятиденний строк у судовому засіданні, при цьому неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Із відомостей про виконавче провадження ВП № 47187056, які містяться на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України https://asvpweb.minjust.gov.ua/, вбачається, що під час виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/3235/14 від 22.04.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, однак залишено без уваги та не винесено постанову про арешт майна боржника (в тому числі транспортних засобів), які були виявлені державним виконавцем.

Відповідно до розділу ІV Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України N 2432/5 від 05.08.2016, державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавцем до системи обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До системи в обов'язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

За таких обставин, державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві не вжито всіх заходів передбачених ст. 10 Закону України при примусовому виконанні рішення у виконавчому провадженні ВП № 47187056, а відтак постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2017 є передчасною.

Тому, вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними та скасування постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Желтікової О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2017 ВП № 47187056 є обґрунтованими.

Вимога скаржника про зобов'язання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжити вичерпних заходів, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з організації примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 47187056 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 22.04.2014 у справі № 910/3235/14 задоволенню не підлягає, оскільки носить умовний характер, адже пов'язана з конкретними обставинами, що передують застосуванню тому чи іншому заходу.

Більш того, відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232 - 234 ЦПК та статей 86, 1212 ГПК. Виходячи зі змісту ст. 24824 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. 35 Закону N 606-XIV), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його (ч. 3 ст. 36 Закону N 606-XIV).

Оскільки стягнення заборгованості за рішенням суду у даній справі є діями, які в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» належать до повноважень державної виконавчої служби, підстави для зобов'язання Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві вжити вичерпних заходів з організації примусового виконання рішення у суду відсутні.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме в частині визнання дій неправомірними та скасування постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

2. Визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Желтікової Олени Андріївни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2017 р. ВП№47187056 неправомірними.

3. Скасувати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Желтікової Олени Андріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.09.2017 р. ВП№47187056.

4. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

5. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повна ухвала складена: 25.04.2018.

Суддя В.П. Босий