КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. Справа№ 61/82

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі:Ігнатюк Г.В.
за участю представників:

від позивача: Князьський О.С. (ордер НВ №204090 від 16.04.2018)

від відповідача: Пікуля С.В. (довіреність №09/01-18 від 09.01.2018)

від ДВС : не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз»
на ухвалугосподарського суду міста Києва від 02.02.18 (суддя Івченко А.М.)
за заявоюГолосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
у справі№61/82
про видачу дублікату виконавчого документу (наказу)
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Інтералліс Кемікалс»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз»
про стягнення заборгованості та збитків у розмірі 729267,32 грн,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2011 у справі №61/82, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Неохіміки Україна" задоволені частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод полімерних матеріалів "Союз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Неохіміки Україна" 636359,28 грн. заборгованості, 50590,00 грн. пені, 21561,06 грн. 7% річних, 20031,55 грн. інфляційних втрат, 7285,42 грн. державного мита, 235,77 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині позову відмовлено.

09.09.2011 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2014 здійснено процесуальне правонаступництво позивача на стадії виконання рішення - ТОВ "Неохіміки України" на його правонаступника - ТОВ "Інтералліс Кемікалс"; затверджено мирову угоду, укладену в процесі виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2011 у справі № 61/82.

25.01.2018 від Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява про видачу дублікату виконавчого документа (наказу Господарського суду міста Києва у справі №61/82 від 09.09.2011), в зв'язку з його втратою, строк пред'явлення якого ще не сплив (а.с. 168-171 том 2).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2018 заяву Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволено та видано дублікат наказу господарського суду міста Києва у справі №61/82 від 09.09.2011.

Мотивуючи вищевказану ухвалу, суд першої інстанції зазначив на те, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився та, оскільки виконавчий документ було втрачено задовольнив заяву Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дублікату наказу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 02.02.2018. В обґрунтування вимог апеляційної скарга вказав на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що в процесі виконання судового рішення між сторонами за взаємною згодою було укладено мирову угоду. Вважає, що з часу затвердження судом першої інстанції мирової угоди від 05.03.2014 року, остання є виконавчим документом у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 03.04.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 року розгляд справи було відкладено до 16.04.2018, в зв'язку з неявкою уповноважених представників сторін.

16.04.2018 року у судовому засіданні, представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, в задоволенні заяви відмовити.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вказав на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Представник заявника Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин нявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи , рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2011 (а.с. 139-144 том 1), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2011 у справі №61/82 (а.с. 46-49 том 2), позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Неохіміки Україна" задоволені частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод полімерних матеріалів "Союз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Неохіміки Україна" 636359,28 грн. заборгованості, 50590,00 грн. пені, 21561,06 грн. 7% річних, 20031,55 грн. інфляційних втрат, 7285,42 грн державного мита, 235,77 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, іншій частині позову відмовлено.

09.09.2011 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ (а.с. 51 том 2).

16.09.2011 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №28674531 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 09.09.2011 №61/82 (а. с. 58 том 2).

26.02.2012 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с. 67-68 том 2).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2014 року (а.с. 88-91 том 2) ТОВ "Неохіміки України" замінено його правонаступником ТОВ "Інтералліс Кемікалс" та затверджено мирову угоду, укладену в процесі виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2011 у справі №61/82.

За умовами мирової угоди залишок заборгованості становить 526098,69 грн., сплата якої мала відбутись за затвердженим графіком у період з 30.11.2013 по 30.05.2014 (п.2 мирової угоди).

Термін пред'явлення мирової угоди до виконання до Державної виконавчої служби встановлено в один рік з дня затвердження мирової угоди, тобто до 05.03.2015 (п.5 мирової угоди).

При цьому , відповідно до умов затвердженої мирової угоди сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов цієї мирової угоди , а саме: порушення термінів сплати грошових коштів та сум сплати грошових коштів, викладених у пункті 2 цієї мирової угоди, стягувач має право подати заяву до державної виконавчої служби про примусове стягнення з боржника грошових сум відповідно до цієї мирової угоди, затвердженої господарським судом, яка разом з відповідною ухвалою господарського суду є виконавчим документом згідно з ч.2 ст. 17 , ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

25.01.2018 від Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві до суду першої інстанції надійшла заява про видачу дублікату виконавчого документа (наказу господарського суду міста Києва у справі №61/82 від 09.09.2011), в зв'язку з його втратою, строк пред'явлення якого ще не сплив. На підтвердження втрати наказу господарського суду міста Києва у справі №61/82 від 09.09.2011 заявник надав довідку про втрату виконавчого документа від 13.12.2017.

Задовольняючи заяву про видачу дублікату виконавчого документа суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що строк на пред'явлення виконавчого документу до виконання не пропущений та видав дублікат виконавчого листа , у зв'язку з втратою його при надсиланні.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п.19.4 ч.1 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У статті 147 ГПК України вказано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленими законом.

Разом з тим, як унормовано статтею 193 ГПК України виконання мирової угода здійснюється особами, які її уклали , в порядку та строки, передбачені цією угодою. При цьому , ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом України « Про виконавче провадження». А у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди - ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством України для виконання судових рішень.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» (ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв до 05.01.2017) сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Згідно п.7.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо.

У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

Аналізуючи зазначені правові норми, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та в разі невиконання її умов в добровільному порядку на підставі вимог ч.3 ст.193 ГПК України може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Як вже зазначалось вище, в процесі виконання судового рішення господарського суду м. Києва від 01.04.2011 року (а.с. 139-144 том 1) між сторонами було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2014 року (а.с. 88-91 том 2) , яка відповідно до вимог діючого законодавства є виконавчим документом.

Також, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості існування двох різних виконавчих документів (наказу та мирової угоди), на виконання одного судового рішення.

Ухвала господарського суду міста Києва від 05.03.2014, якою затверджено мирову угоду між позивачем та відповідачем в редакції, викладеній у вказаній ухвалі, відповідає всім вимогам і містить всі ознаки виконавчого документу в розумінні ст. 86 ГПК України (який був чинний на момент винесення відповідної ухвали) та Закону України "Про виконавче провадження", а тому є виконавчим документом.

Отже, із затвердженням ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2014 у справі №61/82 відповідної мирової угоди, наказ від 09.09.2011 втратив статус виконавчого документа, а вказана ухвала суду такого статусу набула. Ухвала суду про затвердження мирової угоди є самостійним виконавчим документом, що може бути пред'явленим до виконавчої служби (аналогічної правової позиції неодноразово дотримувався Вищий господарський суд України, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 19.09.2016 у справі №925/229/13-г, від 14.06.2016 у справі №21/6).

Необґрунтованими є доводи, викладені у відзиві Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про те, що ухвала господарського суду м. Києва від 05.03.2014 року, якою затверджено мирову угоду між боржником та стягувачем на стадії виконання судового рішення до виконавчої служби не подавалась, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства такі дії є правом стягувача.

Суд першої інстанції при розгляді справи, зазначені обставини щодо укладання мирової угоди, в процесі виконання рішення господарського суду м. Києва від 01.04.2011 року не врахував, та прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва у справі № 61/82 від 09.09.2011 року.

Згідно ч.1 п.1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі , і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 02.02.2018 у даній справі підлягає скасуванню з підстав необґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 273, 275, 277, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 02.02.2017 у справі №61/82 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Голосіївському відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у задоволенні заяви про видачу дублікату наказу господарського суду міста Києва від 09.09.2011 у справі №61/82.

3. Матеріали справи №61/82 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.04.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко