Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2018 р. Справа № 906/244/14.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Шніт А.В., розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" №08/6336 від 10.04.2018 на неправомірні дії Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області у справі

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

До: Будинкового управління №3 Житомирської КЕЧ району

про стягнення 90300,65грн,

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника): ОСОБА_1 - дов. №08/21248 від 26.12.2017;

від відповідача (боржника): не з'явився;

від УДКСУ у Житомирському районі Житомирської області: ОСОБА_2 - дов. №02-08.1/357 від 18.04.2018; ОСОБА_3 - дов. №15-04/8661 від 20.09.2011;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 20.03.2014 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району на користь ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" 74069,10грн боргу за активну електроенергію згідно договору №262 від 24.06.2010, 1648,94грн пені, 380,53грн 3% річних, 444,08грн інфляційних нарахувань та 1548,64грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

На примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 20.03.2014 у справі №906/244/14 видано наказ від 04.04.2014.

Ухвалою суду від 18.09.2014 Публічному акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" видано дублікат наказу №906/244/14 від 04.04.2014.

10.04.2018 на адресу суду від Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" надійшла скарга №08/6336 від 10.04.2018 на дії Управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області, згідно якої скаржник просить:

- визнати неправомірними дії управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області, що полягають у відмові прийняти до виконання наказ суду №906/244/14 від 04.04.2014;

- зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області прийняти наказ суду №906/244/14 від 04.04.2014 до виконання.

В обґрунтування поданої скарги ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" зазначив, що оскільки рішення суду в добровільному порядку боржником не виконано, стягувач з метою його примусового виконання звернувся до Житомирського районного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області.

30.01.2017 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

15.03.2018 ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" звернулося до Головного управління Казначейської служби із заявою про виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 20.03.2014, в якій посилаючись на ч.1 ст.3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI, стягувач вказав, що Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини є бюджетною установою, відтак рішення про стягнення коштів має виконувати орган, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Також скаржник зазначив, що:

- відповідно до п.5 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом;

- відповідно до ч.1 та ч.4 ст.12 цього Закону, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років; строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі предявлення виконавчого документа до виконання;

- відповідно до ч.5 ст.37 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Вважає, що оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена відділом ДВС 30.01.2017 , тому з цієї дати почався новий перебіг трирічного строку для пред'явлення виконавчого документа №906/244/14 до виконання.

Скаржник звертає увагу суду, що вищенаведені обставини були зазначені у заяві, поданій до УДКС України у Житомирській області. Однак УДКС України у Житомирській області листом №02-08/264 від 26.03.2018 неправомірно повернуло наказ без виконання у зв'язку з простроченим строком пред'явлення.

Також стягувач повідомив суд про перейменування Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" на Приватне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго", що підтверджено випискою з ЄДРПОУ.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.04.2018 прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання на 23.04.2018.

18.04.2018 через загальний відділ суду від управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області надійшов відзив на скаргу, згідно якого управління вказує, що виконуючи свої повноваження, не здійснювало будь-яких неправомірних дій відносно скаржника, його прав та охоронюваних законом інтересів не порушувало. Свою позицію обґрунтовує приписами ст.ст. 4, 6, 12 ЗУ "Про виконавче провадження", пп.3 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затверджену постановою КМУ від 15.04.2015 №215, п.п. 6, 7 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845 та зазначає, що керуючись п.9 Порядку, виконавчий документ було повернуто стягувачу, у зв'язку з пред'явленням його до виконання з пропущенням установленого строку (а.с.85-87).

19.04.2018 на адресу суду від боржника надійшов відзив на скаргу з додатками, в якому зазначає, що Будинкоуправління №3 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, самостійним господарюючим суб'єктом, діє на засадах повного господарського розрахунку, і до бюджетних організацій не відноситься. На виконання Постанови КМУ від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" Будинкоуправлінням №3 в Управлінні ДКСУ у Житомирському районі Житомирської області були відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання. Боржник не наділений повноваженнями щодо використання коштів, які надходять на цей рахунок, оскільки використовуються тільки за цільовим призначенням. Вказує, що згідно ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання. За вказаних обставин, просить суд відмовити в задоволенні скарги (а.с.89-90).

В судовому засіданні представник скаржника (стягувача) скаргу підтримав, з викладених у ній підстав.

Представник боржника в засідання суду не з'явився.

Представники УДКСУ у Житомирському районі Житомирської області вимоги скарги заперечили. Зауважили, що на адресу управління надійшла лише заява стягувача та виконавчий документ. Постанову ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 30.01.2017 ВП №4680602 про повернення виконавчого документа стягувачу до заяви додано не було, тому зазначені у ній відомості не могли бути взяті до уваги УДКСУ. Крім того, наголосили, що управлінням обслуговуються лише рахунки Будинкоуправління №3 зі спеціальним режимом використання.

Заслухавши пояснення представників стягувача та УДКСУ у Житомирському районі Житомирської області, дослідивши матеріали скарги, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно пп.3 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до п.6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення...; оригінал виконавчого документа..

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів...

Виконавчі документи предявляються до виконання у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Строки предявлення виконавчих документів перериваються в разі предявлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів.

Пропущені строки предявлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, - не поновлюються.

Згідно п.7 Порядку, у разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

За п.9 Порядку, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ предявлено до виконання з пропущенням установленого строку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.5 цієї статті Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Постанову ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 30.01.2017 ВП №44919927 про повернення виконавчого документа стягувачу винесено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" , у п.2 резолютивної частини якої вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 30.01.2020.

В ході виконавчого провадження №44919927 з боржника державною виконавчою службою стягнуто 74069,10грн основного боргу на користь стягувача. В частині стягнення 1648,94грн пені, 380,53грн 3% річних, 444,08грн інфляційних, а також 1548,64грн судового збору виконавчий документ суду не виконано. Однак, державною виконавчою службою роз'яснено стягувачу право повторно пред'явити виконавчий документ до примусового виконання.

Відповідно до п.9 ч.1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Зміст наведених вище норм Закону України "Про виконавче провадження" доводить, що у разі встановлення органом державної виконавчої служби підстав, для передання наказу №906/244/14 від 04.04.2014 у невиконаній частині органу Казначейства, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.37 цього Закону не виноситься, а вчиняються дії, передбачені п. 9 ч.1 ст. 34 цього Закону. Аналогічна норма передбачена у п.7 Порядку, де конкретизовано, що органу Казначейства передається оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.

Представник стягувача визнав, що Постанову ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 30.01.2017 ВП №44919927 про повернення виконавчого документа стягувачу у судовому порядку не оскаржив, оскільки вважав для себе достатнім посилання у її мотивувальній частині на те, що за організаційно-правовою формою боржник - державна організація (установа, заклад) для звернення до органу Казначейства.

Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що до поданої Казначейству заяви ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" не було додано копії судового рішення у цій справі, постанови ДВС ГТУЮ у Житомирській області від 30.01.2017 ВП №44919927 про повернення виконавчого документа стягувачу, зі змісту яких орган Казначейства отримав би достовірну інформацію про переривання строку предявлення виконавчого документу суду у зв'язку з його предявленням до виконання органу державної виконавчої служби, на стадії розгляду поданих стягувачем документів УДКСУ не вчинив неправомірних дій, а застосував п. п. 1 п.9 Порядку (повернув стягувачу виконавчий документ, який було предявлено до виконання з пропущенням установленого строку).

Доводи представника стягувача про те, що орган Казначейства на стадії розгляду поданих документів зобов'язаний був оглянути оригінал наказу №906/244/14 від 04.04.2014 на звороті, що містить відмітку органу державної виконавчої служби про застосування п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" не заслуговують на увагу, оскільки ця підстава повернення виконавчого документу стягувачу є загальною, тоді як за змістом Порядку саме на стягувача покладено обов'язок подавати органу Казначейства документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів з боржника, за борги якого відповідає держава. Приймаючи до уваги, що органом державної виконавчої служби не було застосовано п.9 ч.1 статті 34 цього Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає ці обставини додатковим підтвердженням правомірності дії органу Казначейства, оскільки законодавцем врегульовано механізм виконання виконавчих документів судів, боржниками за якими є державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За вказаних обставин, повернення управлінням Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області наказу №906/244/14 від 04.04.2014 здійснено з дотриманням вимог законодавства, яке регулює вказані правовідносини.

Відповідно до ст.339, ч.ч.1, 3 ст.343 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ПрАТ "ЕК "Житомиробленерго" від 10.04.2018, з огляду на що відмовляє в її задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 233-234, 240, 343 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" №08/6336 від 10.04.2018 на дії управління Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали 26.04.18

Суддя ОСОБА_4

Друк: 4 прим.

1 - у справу

2,3 - сторонам (рек. з пов.)

4 - Управлінню Державної казначейської служби України у Житомирському районі Житомирської області (рек. з пов.)