ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2018 р. Справа № 918/155/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Вюненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької районної ради Рівненської області

до відповідача Володимирецького районного колегіуму - 1 та Фізичної особи-підприємця Ковтун Жанни Мусіївни - 2

про визнання недійсним договору оренди майна № 325 від 30 серпня 2016 року та зобов'язання повернення приміщення.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : не з'явився;

Від відповідача - 1: Остапенко А.Ф. (директор);

Від відповідача - 2: не з'явився;

Від прокуратури: Бистрицька І.В. (посвідчення № 041611 від 23.02.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Володимирецької районної ради Рівненської області звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Володимирецького районного колегіуму - 1 та Фізичної особи-підприємця Ковтун Жанни Мусіївни - 2 про визнання недійсним договору оренди майна № 325 від 30 серпня 2016 року та зобов'язання повернення приміщення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спірний договір укладений з порушенням вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна", зокрема не проведено оцінку об'єкта оренди, у зв'язку з чим даний договір на переконання прокуратури має бути визнаний недійсним, оскільки укладений із порушенням визначеної процедури.

Ухвалою господарського суду від 20 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/155/18, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 квітня 2018 року.

До відділу канцелярії та документального забезпечення суду 04 квітня 2018 року від представника відповідача - 1 надійшли письмові пояснення, в яких останній повідомляє суд, що станом на 01 квітня 2018 року Фізична особа-підприємець Ковтун Ж.М. звільнила орендовану частину приміщення, яке орендоване 30 серпня 2016 року, що є предметом спору.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 23 квітня 2018 року.

16 квітня 2018 року через відділ канцелярії відповідачем 1 подано документи, які на переконання останнього, підтверджуються викладені у письмових поясненнях обставини.

23 квітня 2018 року у судовому засіданні прокуратурою подано клопотання, в якому остання просить суд закрити провадження по справі по двох вимогах у зв'язку з відсутністю на даний час предмету спору.

У судовому засіданні прокуратура та представник відповідача 1 просили суд закрити провадження по справі, в свою чергу позивач та відповідач 2 не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про дату, місце та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Прокуратура 19 березня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди майна №325 від 30.08.2016 року та зобов'язання повернути приміщення.

Як свідчать матеріали справи 30 серпня 2016 року між Володимирецьким районним колегіумом (орендодавець) та ФОП Ковтун Ж.М. (орендар) укладено договір оренди № 325 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна спільної власності територіальних громад, сіл селищ району.

Згідно п.1.1 договору орендодавець передає (або зобов'язується передати у строк, встановлений договором), а оренда приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення (будівлі) площею 47,6 кв.м. розміщене за адресою: вул. Миру, 4, смт.Володимирець, що входить до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ Володимирецького району.

Вищезазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток зазначених юридичних осіб.

30 серпня 2016 року на виконання умов договору між орендодавцем та орендарем було складено акт прийому-передачі частини нежитлового приміщення (будівлі) на виконання умов договору оренди №325 від 30 серпня 2016 року.

Отже, матеріалами справи стверджено, що договір оренди був укладений і приміщення передано в оренду і на момент звернення прокурора з даним позовом в суд, договір був чинний і ніким не оспорений.

Відтак прокуратура правомірно звернулася з даним позовом про визнання недійсним договору оренди майна № 325 від 30 серпня 2016 року та зобов'язання повернення приміщення.

Однак, як свідчать матеріали справи, 31 березня 2018 року між орендодавцем та орендарем було укладено додаткову угоду до договору оренди №325 від 30 серпня 2016 року згідно пункту 1 якого сторони вирішили припинити дію договору оренди №325 від 30 серпня 2016 року за взаємною згодою з 01 квітня 2018 року.

Сторони підтверджують, що на момент припинення дії договору між ними немає неврегульованих спорів з приводу його виконання (пункт 2 додаткової угоди).

31 березня 2018 року між орендарем та орендодавцем було складено акт прийому-передачі, згідно якого приміщення було повернуто для орендодавця.

Отже, з зазначеного суд вбачає, що на момент розгляду справи, договір який прокуратура просить визнати недійсним припинив свою дію, а приміщення повернули для орендодавця.

З зазначеного вище суд вбачає, що спір в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи, в зв'язку з добровільним припиненням договору №325 від 30 серпня 2016 року та повернення частини нежитлового приміщення (будівлі) площею 47,6 кв.м. розміщене за адресою: вул. Миру, 4, смт.Володимирець для орендодавця.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі №918/155/18 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Аналогічна правова позиція міститься у пункті 4.4 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яким роз'яснено, що господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи те, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань та клопотання прокуратури, щодо закриття провадження у справі, суд роз'яснює сторонам, що у відповідності до ч.3 ст.231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відтак, суд провадження у справі №918/155/18 закриває, через відсутність предмету спору.

Згідно ч.4 ст.231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

У поданій заяві про закриття провадження у справі, прокуратура просила суд повернути сплачену суму судового збору.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора про повернення судового збору в сумі 3 524 грн. 00 коп.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись Законом України "Про судовий збір", ст.ст. 123, 232-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 918/155/18.

2. Повернути на підставі даної ухвали Прокуратурі Рівненської області (33000, Рівненська область, місто Рівне, вулиця 16-го Липня, 52, р/р5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк отримувача - Державна казначейська служба України, код класифікації видатків бюджету - 2800) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп., сплачений платіжним дорученням № 280 від 20.02.2018р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи № 918/155/18.

3. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

4. Дана ухвала є підставою для повернення судового збору, відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Повний текст складено та підписано: 24.04.2018р.

Суддя Войтюк В.Р.