ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2018 р.           м. Київ            Справа № 911/3312/14

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

скаргу

Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

на

дії Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області

у справі

господарського суду Київської області № 911/3312/14

за позовом

Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до

Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства – 1», м. Узин

про

стягнення 56866,41 грн.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 26.08.2014 у справі № 911/3312/14 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» задоволено повністю. Стягнуто з Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства – 1» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 39318,68 грн. інфляційних втрат, 17547,73 грн. 3% річних, 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ від 22.09.2014.

До господарського суду Київської області 16.04.2018 в порядку ст. 339 ГПК України звернулась Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зі скаргою на дії Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця органу ДВС, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.01.2015 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 22.09.2014 № 911/3312/14, визнати недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження від 30.01.2015 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 22.09.2015 № 911/3312/14, зобов’язати державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області вжити всі заходи для фактичного, повного виконання рішення.

В обґрунтування поданої скарги скаржник посилається на те що державним виконавцем безпідставно винесено постанову від 30.01.2015 про закінчення виконавчого провадження з посиланням на ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в зв’язку з повним виконанням рішення суду за наказом господарського суду Київської області від 22.09.2014 № 911/3312/14, позаяк, за даними бухгалтерського обліку скаржника, вказане рішення виконано не в повному обсязі та за боржником рахується заборгованість у розмірі 1827 грн.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Скаржник у поданій скарзі зазначає, що він 28.04.2016 звенувся до районного відділу державної виконавчої служби Білоцеркіського міськрайонного управління юстиції з заявою щодо надання інформації про хід виконавчого провадження, 28.12.2017 скаржник повторно направив заяву до Білоцеркіувського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо надання інформації про хід виконавчого провадження. Вказані звернення скаржника було залишені без відповіді органом ДВС.

В зв’язку з ненаданням Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області інформації про хід виконавчого провадження, скаржник 16.02.2018 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про надання інформації щодо розгляду Білоцерківським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області вищезазначених заяв.

На виконання доручення Головного територіального управління юстиції у Київській області від Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області на адресу скаржника 04.04.2018 надійшов лист, про що свідчить штамп канцелярії скаржника від 04.04.2018 Вх. № 16371, яким скаржнику було повідомлено про те, що виконавче провадження № 45106560 з виконання наказу господарського суду Київської області від 22.09.2014 № 911/3312/14 було закінчено 30.01.2015 на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону чинній на момент закінчення виконавчого провадження) та винесено відповідну постанову, в зв’язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Як зазначає скаржник, ні постанови про відкриття виконавчого провадження ані постанови про закінчення виконавчого провадження він не отримував, про те що виконавче провадження з виконання вищезазначеного наказу суду від 22.09.2014 було закінчено, йому стало відомо лише після надходження листа Білоцерківського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, а за бухгалтерським обліком скаржника за боржником, рахується заборгованість у розмірі 1827 грн. а відтак рішення суду у даній справі в повному обсязі на його переконання не виконане що і стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Положеннями ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження – 15.10.2014) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що обов'язок державного виконавця провести виконавчі дії прямо передбачений ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження), та визначений строк їх виконання – протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Посилання скаржника, на те що зазначений десятиденний строк для подання скарги на дії виконавчої служби ним не було пропущено, оскільки про наявність постанови про закриття провадження йому стало відомо тільки після надходження листа виконавчої служби від 22.03.2018, та яка була отримана скаржником 04.04.2018 не приймаються до уваги, оскільки заявник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду у даній справі, та не отримавши у визначений законом шестимісячний строк задоволення своїх вимог, скаржник вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у такому виконавчому провадженні.

Враховуючи те, що державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.10.2014 відкрито виконавче провадження № 45106560 з виконання наказу господарського суду Київської області від 22.09.2017 № 911/3312/14 та беручи до уваги встановлений ч. 2 ст. 30 названого Закону шестимісячний строк протягом якого державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення суду, десятиденний строк для подання скарги на дії виконавчої служби щодо виконання рішення суду у даній справі на час звернення скаржника з даною скаргою сплив.

За таких обставин, скаржником пропущено встановлений законодавством десятиденний строк звернення із скаргою на дії органів Державної виконавчої служби. Разом з тим, клопотання про відновлення пропущеного строку на звернення до суду з даною скаргою не подано скаржником та не міститься в самій скарзі у вигляді клопотання.

Встановлений Законом десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що скаржником подано скаргу з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення суд залишає її без розгляду.

Керуючись ст. 232-235, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

постановив:

Скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області залишити без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя                                 Ю.В. Подоляк