КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2018 р. Справа№ 910/7976/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представники сторін:

від позивача - Щербань О.М. посв. № 70 від 13.02.2013,

від відповідача - Діденко Н.О. угода № 8 від 08.11.2017,

від третьої особи-1 - не прибув,

від третьої особи-2 - ОСОБА_4 ордер КВ № 301804 від 29.09.2017,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_5
на рішенняГосподарського суду Київської області
від 21.08.2017 року
у справі№ 910/7976/17 (суддя Карпечкін Т.П.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «УкрБудКонтракт»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Державне підприємство «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» 2. ОСОБА_5
провизнання договору недійсним
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УкрБудКонтракт» (далі - позивач, ТОВ «УкрБудКонтракт») звернулося з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» (далі - відповідач, ТОВ «Будівельно-проектна фірма Україна») про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 16/05 від 16.05.2014 (далі - Договір відступлення), укладеного між позивачем (далі - Первісний кредитор) і відповідачем (далі - Новий кредитор), згідно умов якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку № ДП/12-13 від 31.07.2012 (далі - Основний Договір), який укладено між Первісним кредитором (далі - Генпідрядник) та Державним підприємством «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - Боржник, Замовник).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майнові права щодо отримання грошових коштів за Основним Договором № ДП/12-13 від 31.07.2012 від ДП «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України», які були відступлені за спірним Договором відступлення № 16/05 від 16.05.2014, були передані позивачем в заставу за Договором застави майнових прав № 20/11-5 від 10.08.2012, як забезпечення за Договором кредитної лінії № 20/11 від 27.09.2011, укладеним між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк». Права вимоги за Договором кредитної лінії № 20/11 від 27.09.2011 та Договором застави майнових прав № 20/11-5 в подальшому були набуті ОСОБА_5 на підставі Договору факторингу.

Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що він набув право вимоги на майнові права позивача щодо отримання грошових коштів за Основним Договором № ДП/12-13 від 31.07.2012, які були передані в забезпечення кредиту за Договором застави майнових прав № 20/11-5 від 10.08.2012.

Позивач стверджує, що договір відступлення № 16/05 від 16.05.2014 було укладено без погодження з Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк», права вимоги якого згодом набув ОСОБА_5.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість та непідтвердженість вимог позивача належними доказами, просив суд у позові відмовити. При цьому відповідач наголошував на тому, що Договір відсутплення укладено з дотриманням вимог законодавства та просив суд застосувати строки позовної давності.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2017року по справі № 910/7976/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

В обґрунтування рішення суд послався, зокрема, на відсутність порушення спірним правочином прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ «УкрБудКонтракт». Ані Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк» (попередній заставодержатель), ані ОСОБА_5 (чинний заставодержатель) не заявляють позовних вимог про визнання недійсним спірного Договору відступлення. Звернення з позовом особою в інтересах іншої особи (поза відносинами представництва) чинним законодавством не передбачено. При цьому, суд зазначив, що позов не пов'язаний зі здійсненням Щербанем О.М. повноважень ліквідатора у банкрутній справі, відповідна особа подала позов у порядку представництва від імені ТОВ «УкрБудКонтракт».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2017 у справі № 910/7976/17 скасувати та передати справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду у справі № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «Укрбудконтракт».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає про помилковість та передчасність висновків суду першої інстанції, оскільки визнання недійсним Договору відступлення призведе до змін у майновому стані ТОВ «Укрбудконтракт», який перебуває у процедурі банкрутства, що вплине на права кредиторів. Таким чином, дану справу слід розглядати в межах справи про банкрутство.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017 справу № 910/7976/17 прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.11.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2017 справу № 910/7976/17 прийнято до провадження у складі колегії суддів головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.11.2017.

28.11.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін, з огляду на правомірність висновків суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 відкладено розгляд справи на 18.12.2017.

18.12.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» надійшли письмові пояснення у зв'язку зі змінами в Господарському процесуальному кодексі України, в яких відповідач підтримав раніше поданий відзив на апеляційну скаргу, зазначив про відсутність підстав для передачі справи за підсудністю та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції від 15.12.2017, зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 18.12.2017 на лікарняному, а з 26.12.2017 у щорічній основній відпустці, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.01.2018, у зв'язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/7976/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Зеленіна В.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 справу № 910/7976/17 прийнято до провадження у вказаному складі колегії суддів та призначено до розгляду на 07.02.2018.

26.01.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

07.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, мотивоване закінченням строку позовної давності та поданою до суду першої інстанції заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 відкладено розгляд справи на 21.02.2018.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.02.2018 на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 розгляд справи призначено на 21.03.2018.

Враховуючи перебування головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.03.2018 на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 розгляд справи призначено на 11.04.2018.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник ОСОБА_5 у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2017 у справі № 910/7976/17 скасувати та передати справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва в справі № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «Укрбудконтракт».

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрБудКонтракт» - арбітражний керуючий Щербань Олексій Миколайович у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2017 у справі № 910/7976/17 скасувати та передати справу за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду позову в межах справи № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «Укрбудконтракт».

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-проектна фірма Україна» у поясненнях, наданих у судових засіданнях, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Представник Державного підприємства «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» у судове засідання не прибув, ухвали суду надсилалися за адресою вказаною в апеляційній скарзі, яка відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника Державного підприємства «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

16.05.2014 року між ТОВ «УкрБудКонтракт» та ТОВ «Будівельно-проекта фірма Україна» був укладений Договір про відступлення права вимоги № 16/05 (далі - Договір відступлення).

За умовами Договору відступлення ТОВ «Укрбудконтракт», як первісний кредитор зобов'язався відступити ТОВ «Будівельно-проектна фірма Україна», як новому кредитору право вимоги, що належить первісному кредиторові на підставі Договору на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі м. Києва № ДП/12-13 від 31.07.2012 (далі - Основний договір), укладеному між первісним кредитором та Державним підприємством «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» (далі - боржник).

Згідно з п. 1.2 Договору відступлення новий кредитор за договором одержує право (замість первісного кредитора) вимагати та отримати від боржника (ДП «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України») заборгованість у розмірі 8 631 866,51 грн.

Відповідно до п. 1.3 Договору відступлення сторонами передбачено, що у зв'язку із відступленням первісним кредитором на користь нового кредитора права вимоги до боржника щодо отримання заборгованості відповідно до п. 1.2 Договору, новий боржник відмовляється від свого права вимоги до первісного боржника щодо отримання заборгованості за виконані відповідно до Договору субпідряду № ОП/1-1209-27/1 від 27.09.2012 на виконання робіт з реконструкції кліники № 1 Національного інституту раку по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі м. Києва, у розмірі 8 631 866,51 грн.

Позивач стверджує, що, по-перше, системний аналіз положень п.п. 1.2 та 1.3 Договору відступлення свідчить про те, що Договір відступлення № 16/05 від 16.05.2014, названий у заголовку як договір відступлення права вимоги (що передбачає заміну кредитора у зобов'язанні) за змістом правовідносин є договором про переведення боргу (заміну боржника у зобов'язанні). Фактично, Договір відступлення укладений про заміну сторони (боржника) в зобов'язанні за Договором субпідряду № ОП/1-1209-27/1 від 27.09.2012, укладеному між ТОВ «Будівельно-проектна фірма Україна» (субпідрядник, кредитор в зобов'язанні) та прикриває саме заміну боржника.

Всупереч ст. 517 Цивільного кодексу України між сторонами Договору відступлення не було укладено акт приймання-передачі права вимоги, тому дійсним наміром сторін при укладенні Договору відступлення було здійснення заміни боржника в зобов'язанні за Договором субпідряду № ОП/1-1209-27/1 від 27.09.2012: замінивши ТОВ «УкрБудКонтракт» (боржник в зобов'язанні) на нового боржника - Державне підприємство «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України», шляхом переведення боргу останнього перед ТОВ «Укрбудконтракт» за Основним договором - Договором на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова 33/43 № ДП/12-13 від 31.07.2012.

По-друге, позивач зазначає про недійсність спірного Договору відступлення, з огляду на положення ст.ст. 4, 10, 203, 215 Цивільного кодексу України.

Предметом спірного Договору відступлення є право ТОВ «УкрБудКонтракт» вимоги заборгованості від ДП «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» за Договором на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі м. Києва № ДП/12-13 від 31.07.2012 року.

За умовами Договору застави майнових прав № 20/11-5 від 10.08.2012, укладеного між ПАТ «Артем-банк» та ТОВ «УкрБудКонтракт», в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії № 20/11 від 27.09.2011 було передано право вимоги до контрагентів за укладеними договорами (контрактами) на певну дату, щодо отримання грошових коштів на суму 349 911 836,00 грн., а саме: отримання грошових коштів у сумі 349 911 836,00 грн. згідно Договору № ДП-12-13 на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова 33/43 у Голосіївському районі м. Києва від 31.07.2012, з усіма змінами та доповненнями, укладеного заставодавцем з ДП «Інженерно-технічний центр МОЗ України» (далі - Предмет застави).

До Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі Договору застави 30.08.2012 внесено запис про реєстрацію публічного обтяження майнових прав на отримання грошових коштів у сумі 349 911 836,00 грн. згідно договору № ДП/12-13 від 31.07.2012 відповідно до договору застави № 20/11-5 від 10.08.2012.

Пунктом 2.1.3 Договору застави № 20/11-5 від 10.08.2012 встановлено, що заставодавцю - ТОВ «Укрбудконтракт» заборонено здійснювати уступку заставленого права вимоги без письмової згоди на це заставодержателя.

Таким чином, на думку позивача, відступлене за спірним Договором право ТОВ «УкрБудКонтракт» вимоги заборгованості від ДП «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» за Договором на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі м. Києва № ДП/12-13 від 31.07.2012, на момент відступлення перебувало в заставі ПАТ «Артем-банк» і згода останнього на таке відступлення не отримувалась та не надавалась, що в силу положень ст. 17 Закону України «Про заставу» не дозволяє заставодавцю відчужувати заставлене майно без згоди заставодержателя.

23.09.2016 право вимоги ПАТ «Артем-Банк» до ТОВ «УкрБудКонтракт», зокрема за Договором застави майнових прав № 20/11-5 від 10.08.2012, перейшло до ОСОБА_5.

У зв'язку з чим, кредитором ТОВ «УкрБудКонтракт» в зобов'язанні за Договором Кредитної лінії № 20/11 від 27.09.2011 став ОСОБА_5, до якого перешли права вимоги за договорами, укладеними в забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань за договором кредитної лінії, зокрема за Договором застави майнових прав № 20/11-5 від 10.08.2012, що встановлено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/13006/14.

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати недійсним Договір про відступлення права вимоги № 16/05 від 16.05.2014, укладений між ТОВ «Укрбудконтракт» та ТОВ «Будівельно-проектна фірма Україна».

Судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2014 порушено провадження у справі № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «УкрБудКонтракт».

Постановою Господарського суду міста Києва від 23.09.2015 у справі № 910/13006/14 ТОВ «УкрБудКонтракт» визнано банкрутом та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Щербаня Олексія Миколайовича, який згідно зі ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є керівником підприємства.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює повноваження, зокрема, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Також, ч. 3 наведеної ст. 41 передбачено, що з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Звертаючись з даним позовом, Щербань О.М. зазначив, що звернувся до суду з даним позовом не як ліквідатор ТОВ «УкрБудКонтракт» у банкрутній справі № 910/13006/14, а як керівник ТОВ «УкрБудКонтракт».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання ТОВ «УкрБудКонтракт» банкрутом у справі № 910/13006/14 та призначення Щербаня Олексія Миколайовича ліквідатором банкрута, надає право останньому, з огляду на визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» повноваження, оскаржувати в банкрутній справі будь-які правочини боржника, укладені в межах року, що передував порушенню провадження у банкрутній справі, тобто починаючи з 16.07.2013 року (провадження у справі № 910/13006/14 порушено ухвалою від 16.07.2014 року), тоді як спірний договір укладено 16.05.2014.

Проте, оскільки відповідний позов не пов'язаний зі здійсненням Щербанем О.М. повноважень ліквідатора у банкрутній справі, а відповідна особа подала позов у порядку представництва від імені ТОВ «УкрБудКонтракт», то даний спір слід розглядати за правилами позовного провадження. В той же час, суд зробив висновок, що відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «УкрБудКонтракт», не перешкоджає оскарженню відповідного договору у визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядку.

З огляду на наведене, судом першої інстанції було розглянуто позовні вимоги та відмовлено у задоволенні позову, зокрема у зв'язку з тим, що звернення з позовом особою в інтересах іншої особи (поза відносинами представництва) чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловив думку про те, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…».

Статтею 4-1 Господарського процесуального кодексу України, в редакції до 15.12.2017, передбачено дві форми судового процесу - позовне провадження, яке передбачає розгляд справ судом на засадах змагальності, та провадження у справі про банкрутство, що здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Положеннями ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції до 15.12.2017, до підвідомчості господарських судів віднесено, зокрема, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

За приписами ч. 9 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, (виключна підсудність справ) справи у майнових спорах, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Слід відмітити, що аналогічні положення містять ч. 8 ст. 20 та ч. 9 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Оскільки предметом спірного Договору відступлення № 16/05 від 16.05.2014 є право майнової вимоги на заборгованість Державного підприємства «Інженерно-технічний центр Міністерства охорони здоров'я України» за Договором на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції і розширення Національного інституту раку по вул. Ломоносова, 33/43 у Голосіївському районі м. Києва № ДП/12-13 від 31.07.2012 у сумі 8 631 866,51 грн., то визнання його недійсним призведе до зміни майнового стану ТОВ «УкрБудКонтракт». Крім того, як стверджує апелянт, така майнова вимога перебуває у нього в заставі, а він є заставним кредитором.

Більш того, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора.

Враховуючи наведене, даний позов пов'язаний зі зміною майнового стану позивача, та здійсненням Щербанем О.М. повноважень ліквідатора у банкрутній справі, доводи про подання ним позову як керівником у порядку представництва від імені ТОВ «УкрБудКонтракт» є безпідставними.

Отже, спір про визнання недійсним Договору відступлення, предметом якого є майнова вимога боржника, який перебуває у процедурі банкрутства, повинен розглядатися у межах справи про банкрутство ТОВ «УкрБудКонтракт».

Положеннями ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, в редакції до 15.12.2017, передбачено, якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю. Аналогічні положення містяться у ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, в редакції від 15.12.2017.

З огляду на встановлені вище обставини справи, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково було розглянуто позовні вимоги по суті, оскільки дана справа підлягала передачі за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті в межах справи № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «УкрБудКонтракт».

Відповідно до ч. 1 ст. 279 Господарського процесуального кодексу України, в редакції від 15.12.2017, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Таким чином, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню за підсудністю.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, судова колегія звертає увагу, що ця заява може бути розглянута Господарським судом міста Києва під час розгляду даного позову по суті за встановленою законом підсудністю в межах справи № 910/13006/14 про банкрутство ТОВ «УкрБудКонтракт».

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2017 у справі № 910/7976/17 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню, а справа передачі до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті у межах справи № 910/13006/14.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275, 279, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.08.2017 у справі № 910/7976/17 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/7976/17 передати до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті в межах справи № 910/13006/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрБудКонтракт».

4. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 16.04.2018