РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2018Справа № 910/3945/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши справу за позовом Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська федерація танцювального спорту" до фізичної особи - підприємця Кириленка Ігоря Івановича про стягнення 730836,17 грн., за участю представників позивача - Грищенко О.Р., довіреність №01/12/2017 від 01.12.2017 року, Советченка В.Б., довіреність №24/02/2017 від 24.02.2017 року, відповідача - Банах О.Л., довіреність №б/н від 16.11.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення з останнього 697 602,00 грн., з яких: 483 000,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти, 140 399,51 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, розрахованих станом на 10.03.2017 року, та 74 202,49 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по січень 2017 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі позов було задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Кириленка Ігоря Івановича на користь всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська федерація танцювального спорту" 483 000,00 грн., як безпідставно набуті грошові кошти, 152 203,23 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 9 528,05 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 року (судді: Б.В. Отрюх, О.В. Тищенко, А.І. Тищенко) рішення скасовано та відмовлено в задоволені позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 року та рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2017 року у справі № 910/3945/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

15.11.2017 року матеріали справи повернулись до господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2017 року справу 910/3945/17 передано на розгляд судді Чебикіній С.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2017 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду на 11.12.2018 року.

В судовому засідання 11.12.2017 року позивачем були подані письмові пояснення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 року розгляд справи було відкладено на 24.01.2018 року.

18.01.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Також, до відзиву відповідачем додано заяви про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» і Компанію «Academservicelnternational LTD» та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2018 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 12.03.2018 року.

30.01.2018 року позивачем через канцелярію суду надано відповідь на відзив, у якій він просив суд надати правову оцінку доводам і аргументам позивача та задовольнити повністю позовні вимоги.

30.01.2018 року через канцелярію суду позивачем були подані заперечення на клопотання відповідача про залучення третіх осіб та витребування доказів.

В судовому засіданні 12.03.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотань про залучення третіх осіб, оскільки суду не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що рішення по даній справі якимось чином вплине на права та обов'язки вказаних осіб та в задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки вказане клопотання є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст.81 ГПК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.04.2018 року.

02.04.2018 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зупинення провадження у справі у зв'язку із перебуванням на розгляді Великої Палати Верховного Суду справи у подібних правовідносинах № 910/10156/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління державної казначейської служби у м. Києві, про стягнення 58 746 772,54 грн.

10.04.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Головною умовою можливості застосування вказаної норми є подібність правовідносин у справі, що переглядається у касаційному порядку, та тих, які є предметом розгляду у справі, про зупинення якої вирішується питання.

Верховний Суд України у постанові від 25 жовтня 2017 року по справі № 910/26872/15 наводить визначення поняття подібності правовідносин, як тотожності суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Так, у справі № 910/10156/17 предметом позову є стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ із застосуванням до спірних правовідносин приписів ст. 1048 ЦК України за аналогією закону (ст. 8 ЦК України), натомість у справі № 910/3945/17, що розглядається, стягнення процентів є похідною вимогою від основної - стягнення безпідставно набутих коштів. Разом з тим, правовою підставою у отримання коштів у справі № 910/3945/17 є договори надання юридичних послуг, які є чинними та у судовому порядку недійсними не визнавалися.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність подібності правовідносин у справі № 910/3945/17 та у справі №910/10156/17, а тому у задоволенні заяви позивача про зупинення провадження у справі судом відмовлено.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача 483 000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів, 140 399,51 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, розрахованих станом на 10.03.2017 року, та 74 202,49 грн. інфляційних нарахувань, розрахованих по січень 2017 року.

Мотивуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що про укладення ним з відповідачем договорів №12/03/15 та №13/07/15, на підставі яких відповідачу позивачем було перераховано 483 000,00 грн., він дізнався у вересні 2016 року під час проведення позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої Головним державним фінансовим інспектором відділу інспектування в агропромисловому комплексі та сфері використання природних ресурсів ДФІ в Київській області Пилипчук К.А. складено відповідний акт від 13.09.2016 року. Крім того, позивач стверджує, що підписант договорів №12/03/15 від 12.03.2015 та №13/07/15 зі сторони позивача - ОСОБА_10 з 09.02.2015 є сторонньою особою по відношенню до позивача і не був уповноваженим вчиняти будь-які юридичні дії від імені позивача на момент укладення вказаних правочинів, що слід вважати ознакою того, що вказані договори є неукладеними. Також, позивач зазначає, що у договорі №12/03/15 від 12.03.2015 року у реквізитах позивача вказано банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ "Піреус Банк МКБ", який було відкрито лише 04.06.2015, а відтак, договір №12/03/15 не може вважатися укладеним, а отже - між сторонами не виникло договірних зобов'язань, а відтак відповідач утримує грошові кошти безпідставно і має їх повернути на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 12.03.2015 року між Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська федерація танцювального спорту", в особі керівника ОСОБА_10, який діяв на підставі статуту, та фізичною особою - підприємцем Кириленком Ігорем Івановичем, було укладено договір №12/03/15 надання юридичних послуг (далі - договір №12/03/15), відповідно до умов якого (п. 1.1 договору 12/03/15), юрист надає замовнику послуги у вигляді усних, а в окремих випадках письмових юридичних консультацій з питань діяльності замовника.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 договору №12/03/15 за надані юридичні послуги замовник сплачує юристу винагороду у розмірі 44 750,00 грн. на місяць, які замовник сплачує юристу до 12 числа кожного наступного місяця. Факт надання юридичних послуг підтверджується актом виконаних робіт.

Згідно з п. 6.1 договору №12/03/15 даний договір набирає сили з 12.03.2015 і діє по 12.07.2015 з питань розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за договором.

Також, 13.07.2015 року між Всеукраїнською громадською організацією "Всеукраїнська федерація танцювального спорту", в особі керівника ОСОБА_10, який діяв на підставі статуту, та фізичною особою - підприємцем Кириленком Ігорем Івановичем було укладено договір №13/07/15 надання юридичних послуг (далі - договір №13/07/15), відповідно до умов якого (п. 1.1 договору 13/07/15), юрист надає замовнику послуги у вигляді усних, а в окремих випадках письмових юридичних консультацій з питань діяльності замовника.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 договору №13/07/15 за надані юридичні послуги замовник сплачує юристу винагороду у розмірі 304 000,00 грн. в наступному порядку: до 13.08.2015 - 6 800,00 грн.; до 13.09.2015 - 60 800,00 грн.; до 02.10.2015 - 60 800,00 грн.; до 21.10.2015 - 60 800,00 грн.; до 10.11.2015 - 60 800,00 грн. Факт надання юридичних послуг підтверджується актом виконаних робіт.

Згідно з п. 6.1 договору №13/07/15 даний договір набирає сили з 13.07.2015 і діє до 10.11.2015 з питань розрахунків - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за договором.

Доказами надання відповідачем та прийняття позивачем послуг за вказаними договорами є акти виконаних робіт №1 від 13.04.2015 на суму 44 750,00 грн., №2 від 12.05.2015 на суму 44 750,00 грн., №3 від 12.06.2015 на суму 44 750,00 грн., №4 від 13.07.2015 на суму 44 750,00 грн. - за договором №12/03/15, а також №1 від 13.08.2015 на суму 60 800,00 грн., №2 від 14.09.2015 на суму 60 800,00 грн., №3 від 02.10.2015 на суму 60 800,00 грн., №4 від 21.10.2015 на суму 60 800,00 грн., №5 від 10.11.2015 на суму 60 800,00 грн. - за договором № 13/07/15, на загальну суму 483 000,00 грн., які підписані з боку ВГО "ВФТС" в особі президента ОСОБА_10 без будь-яких зауважень, оплата за надані послуги в розмірі 483 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів, а також відсутність письмових претензій з боку ВГО "ВФТС" щодо наданих послуг протягом всього терміну дії вказаних договорів.

Факт надання послуг було підтверджено представниками сторін в судовому засіданні. Проте, позивач заперечив щодо наявності повноважень у президента ОСОБА_10 на підписання вищевказаних актів.

З приводу з'ясування того факту, що кошти в розмірі 483 000,00 грн., які отримані відповідачем, є коштами позивача, суд вважає зазначити наступне.

04.06.2015 року керівником позивача ОСОБА_11 було укладено договір банківського рахунку та відкрито поточний рахунок 0226 у Публічному акціонерному товаристві «Піреус Банк МКБ», на який надійшли кошти у вигляді благодійного внеску у розмірі 39 000 доларів США від Компанії «Academservicelnternational LTD» (22, Arch, Makariou C.Str., S.P. Panayiotou Court 1-st floor, flat 102 Mesa Geitonia, Limassol, Cyprus) та в подальшому - з вищезазначеного банківського рахунку, дані кошти, які було конвертовано в українську гривню, які були використані на оплату послуг, що надавалися відповідачем згідно із договорами №12/03/15 та №13/07/15, а саме: 09.07.2015 року було перераховано 179 000,00 грн. та 16.09.2015 року було перераховано 304 000,00 грн.

А отже, суд приходить до висновку, що вказані грошові кошти є коштами позивача.

Стосовно посилання позивача на те, що у реквізитах позивача в договорі від 12.03.2015 року вказано банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ "Піреус Банк МКБ", який відкрито лише 04.06.2015 року, з пояснень відповідача, вбачається, що договір №12/03/15 від 12.03.2015 року було пере підписано сторонами у червні 2015 року, у зв'язку із чим у реквізитах позивача вказано банківський рахунок НОМЕР_1 в АТ "Піреус Банк МКБ", який відкрито 04.06.2015 року.

З боку позивача Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська Федерація Танцювального Спорту» договір №12/03/15 від 12.03.2015 року та договір № 13/07/15 від 13.07.2015 року і акти виконаних робіт за вказаними договорами підписано ОСОБА_10, як президентом ВГО «ВФТС», відповідно до повноважень якого при підписанні даних документів заперечує позивач.

Так, дійсно, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 у справі № 826/8625/15, яка набрала законної сили, було, зокрема, встановлено що Наказом Міністерства юстиції України №596/5 від 24.04.2015 року скасовано наказ Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 13.03.2015 року №81/01 «Про прийняття повідомлення про зміни у складі керівних органів Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська Федерація Танцювального Спорту» - яким Президентом ВГО «ВФТС» призначено ОСОБА_10 та відомості щодо зазначення ОСОБА_12, як Президента ВГО «ВФТС», підлягають негайному включенню до Єдиного державного реєстру шляхом внесення відповідного запису на підставі чинного Протоколу №1 Позачергової конференції ВГО «ВФТС» від 09.02.2015 року та наказу Оболонського районного управління юстиції в місті Києві «Про зміни у складі керівних органів ВГО «ВФТС» №46 від 18.02.2015 року.

Зазначені обставини свідчать про існування спору щодо особи-керівника ВГО "ВФТС" у період укладання та виконання договорів № 12/03/2015 і 13/07/2015.

Проте, згідно приписів ч.ч. 1-3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, який зроблено на запит суду станом на 13.07.2015 року, ОСОБА_10 є керівником Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська федерація танцювального спорту" з 12.03.2015 року, тобто на момент укладення спірних договорів.

На час укладення і виконання спірних договорів №12/03/15 та № 13/07/15, за даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, керівником позивача був зазначений саме ОСОБА_11, а питання щодо законності зміни у складі керівних органів позивача було вирішено судом лише 11.11.2015 року.

Таким чином, у розумінні ст. 92 ЦК України позивачем не доведено того, що відповідач, укладаючи спірні договори №12/03/15 та № 13/07/15 з позивачем міг бути обізнаний про ймовірну відсутність у директора позивача ОСОБА_10 повноважень на вчинення правочинів від імені позивача, оскільки судовий спір із зазначеного питання, був остаточно вирішений 11.11.2015 року - після підписання та фактичного та повного виконання спірних договорів №12/03/15 та № 13/07/15.

Отже, у відносинах з відповідачем обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи позивача не мають юридичної сили, у відповідності до ст. 92 Цивільного кодексу України.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24.09.2014 року №6-122цс14.

Згідно із частинами 2 та 3 статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Таким чином, оскільки ВГО "ВФТС" та ФОП Кириленко I.I., укладаючи договори надання юридичних послуг №12/03/15 від 12.03.2015 та №13/07/15 від 13.07.2015, керувалися статтею 180 ГК України, а також статтями 627, 628, 631 та 632 ЦК України, відтак погодили предмет, ціну та строки дії цих договорів, що підтверджується пунктами 1.1, 3.1, 3.2 та 6.1 вказаних правочинів, жоден із договорів не містять ознак нікчемності, встановленої законом, вказані правочини також не визнавалися недійсними в судовому порядку, відтак ці договори на даний момент є дійсними, отже є дійсними для сторін всі їх права та обов'язки, передбачені цими договорами.

Оскільки між сторонами у даній справі було укладено договір №12/03/15 та договір №13/07/15, спірні кошти позивачем сплачено на виконання вказаних договорів, які недійсними не визнано, то такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому вони не підлягають поверненню відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набуті грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що його права, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, тому в позові про стягнення з відповідача 483 000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів, а також 140 399,51 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами та 74 202,49 грн. інфляційних нарахувань є необґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

19.01.2018 року позивачем було надано заяву про поворот виконання постанови, в якій він просив суд постановити ухвалу про поворот виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 року у справі № 910/3945/17, скасованої постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017 року у справі № 910/3945/17, шляхом повернення відповідачем на користь позивача стягнутих грошових коштів в сумі 13 766,23 грн. судового збору.

Дана заява мотивована тим, що 28.07.2017 року видано судовий наказ № 910/3945/17 Господарського суду міста Києва. 19.08.2017 року та відкрите виконавче провадження ВП № 54552476, в зв'язку із чим позивач 23.08.2017 року платіжним дорученням № 144 сплатив судовий збір за розгляд апеляційної скарги в розмірі 12 059,30 грн та виконавчий збір у розмірі 1 205,93 грн.

29.01.2018 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на заяву про поворот виконання постанови, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні вищевказаної заяви.

Так, відповідно до п. 3. ч. 2. ст. 333 ГПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він, зокрема, відмовляє в позові повністю.

Між тим, у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З урахуванням вищезазначеного, судовий збір за подання позовної заяви та за подання касаційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

За таких обставин у задоволенні заяви позивача про поворот виконання постанови слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

В задоволенні заяви Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська федерація танцювального спорту" про поворот виконання постанови відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 20.04.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна