ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/1536/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.В. Лашина

суддів Л.О.Будішевської М.А. Мишкіної

При секретарі Є.О. Чеголя

За участю представників учасників провадження:

Ліквідатор - арбітражний керуючий Ракіна А.А.

Від кредитора ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" - Биковський Д.Ю.

Від Засновника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" - ОСОБА_5

Від Засновника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" - ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

на ухвалу господарського суду Херсонської області

від 16.01.2018

по справі №923/1536/15

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

про банкрутство

суддя суду першої інстанції: Пригуза П.Д.

час та місце прийняття судового рішення: 16.01.2018 р., м. Херсон, господарський суд Херсонської області

повний текст ухвали складено 22.01.2018

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.09.2015 р. за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» (у наступному за текстом - ТОВ ВП «Херсонець») порушено провадження у справі про банкрутство останнього в порядку, передбаченому статтею 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

06 жовтня 2015 року господарським судом Херсонської області вирішено визнати ТОВ ВП «Херсонець» банкрутом; відносно товариства відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ракіну А.А. (свідоцтво № 729 від 29.04.2013 р.), яку зобов'язано здійснити ліквідацію банкрута відповідно до вимог Закону про банкрутство.

У липні 2017 року до суду надійшла заява від засновника (учасника) ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 26.06.2017 р.

Свої вимоги заявник обґрунтував порушенням порядку визначення організатора аукціону, що суперечить ч. 6 ст. 49 Закону про банкрутство; порушенням порядку продажу майна внаслідок неузгодження з комітетом кредиторів складу майна банкрута для продажу на аукціону, що суперечить ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство та не забезпечило продаж майна за найвищими цінами; порушенням процедури продажу майна, що полягає в наданні ліквідатором неправдивих відомостей щодо стану, якісних та кількісних характеристик об'єкта продажу в оголошенні про проведення аукціону.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16 січня 2018 року, повний текст якої складено та підписано 22.01.2018 р., у задоволені заяви засновника (учасника) ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 26.06.2017 р. відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що твердження заявника про порушення порядку визначення організатора аукціону спростовується наданими ліквідатором доказами; комітетом кредиторів не приймалися рішення про порядок продажу майна, не висувалися вимоги ліквідатору про визначення складу майна для його продажу певними частинами (лотами), відмінними від того, як ліквідатором сформовано відповідні лоти, як згруповані товарні пропозиції для продажу на аукціоні; відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів від 04.05.2017 р. ліквідатором доведено до відома кредиторів звіт про роботу, що нею виконується в ліквідаційній процедурі та про проблеми, що пов'язані з їх виконанням, доведено до відома кредиторів висновки про вартість майна (незалежної експертної оцінки ліквідаційної маси), які погоджено комітетом кредиторів.

Отже, суд першої інстанції зазначив, що з наданих ліквідатором документів вбачається послідовне виконання ним вимог Закону, що призвело до конкурентного продажу майна на аукціоні, тоді як заявником не доведено фактів порушення вимог законодавства під час проведення зазначених торгів, які відповідно до Закону про банкрутство та цивільного законодавства України можуть бути підставою для визнання правочинів недійсними.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, уповноважена особа засновника (учасника) ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 26.06.2017 р., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, оскільки справу розглянуто неповноважним судом, несправедливо, упереджено та не об'єктивно.

Зокрема скаржник зазначає, що за правилами процесуального законодавства суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участь в новому її розгляді у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятної за його участі, а тому справа про банкрутство ТОВ ВП «Херсонець» підлягала розгляду в іншому складі суду й суддя Пригуза П.Д. не мав права її розглядати, що призвело до неможливості повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи. При цьому суд ухилився від дослідження питання чи відповідає дійсності інформація про майно, розміщена в оголошенні про його продаж на аукціоні, а також не надав оцінки висновку товарознавчої експертизи від 04.09.2017 р. щодо заниження вартості реалізованого майна.

Засновник ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 вказує й про порушення ліквідатором порядку визначення організатора аукціону, оскільки відповідний порядок затверджено 01.03.2013 р. арбітражним керуючим Ракіною А.А., а не ліквідатором по цій справі, що є порушенням ч. 5, 6 ст. 49 Закону про банкрутство. На думку скаржника, використання ліквідатором документа, який створений (затверджений) за межами справи про банкрутство та про існування якого невідомо іншим учасникам провадження не тільки не відповідає Закону про банкрутство, а й порушує права останніх.

Також скаржник стверджує про порушення порядку визначення складу майна банкрута для продажу частинами, оскільки, виходячи з приписів ч. 5 ст. 44, ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство, у разі неможливості продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом за наслідком проведення першого і повторних аукціонів, ліквідатор зобов'язаний, з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та банкрута, зібрати комітет кредиторів для прийняття рішення про визначення складу майна для продажу його окремими частинами. Скаржник наголошує, що така правова позиція підтверджена судовою практикою, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. у справі № 9/36.

Ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Ракіною А.А. надані заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначається про безпідставність доводів скаржника, їх надуманість, невідповідність дійсним обставинам справи та діючим нормам матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) унормовано, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Виходячи з положень статтей 2, 9 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За визначенням спеціального Закону ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку (ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство).

Повноваження ліквідатора та його обов'язки в ліквідаційній процедурі передбачені статтею 41 названого Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги.

Статтею 49 Закону про банкрутство встановлено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Частинами 4, 5, 6, 7 зазначеної норми визначено, що суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом в порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку та основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону. Учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону.

Початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим та підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону (ч. 1, 2 ст. 57 Закону про банкрутство).

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону про банкрутство організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, вимоги до змісту якого визначено ст. 59 цього Закону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

Під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні. Організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням (ч. 3, 4 ст. 58 Закону про банкрутство).

У відповідності до ч. 1 ст. 63 названого Закону організатор забезпечує доступ до місця проведення аукціону учасникам аукціону, замовнику аукціону та особам, указаним замовником, працівникам державних органів при виконанні їхніх службових обов'язків та представникам засобів масової інформації.

За приписами статті 69 Закону про банкрутство протокол про проведення аукціону складається організатором аукціону негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця. У протоколі зазначаються: майно, що запропоноване для продажу; кількість учасників аукціону; початкова вартість; ціна, запропонована переможцем аукціону, або відомості про те, що аукціон закінчився без визначення переможця; ціна або частина ціни, сплачена переможцем; найменування і місцезнаходження (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові і місце проживання (для фізичної особи) переможця торгів; адреса сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; номер банківського рахунку, на який мають бути перераховані кошти за придбане майно. До протоколу додається засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону.

Частиною 3 статті 55 Закону про банкрутство передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними.

Як вбачаться з матеріалів справи, 26 червня 2017 року відбувся аукціон, проведений ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа».

Згідно з протоколом № 1_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 1 «Стапелі автобусні металеві» у кількості 12 шт загальною вагою 960 кг став гр. ОСОБА_9, який сплатив запропоновану ним ціну готівкою в сумі 13178,88 грн. за прибутковим касовим ордером № 21 від 26.06.2017 р.

За протоколом № 2_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 2 «Металеві каркаси для автобусів» у кількості 50 шт загальною вагою 22500 кг став гр. ОСОБА_10, який запропонував 433 620 грн.

Згідно з протоколом № 3_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 3 «Металічні рами для автобусів» у кількості 8 шт загальною вагою 4800 кг став гр. ОСОБА_9, який сплатив запропоновану ним ціну готівкою в сумі 15206,40 грн. за прибутковим касовим ордером № 22 від 26.06.2017 р.

За протоколом № 4_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 4 «Скло автобусне та інше» став гр. ОСОБА_9, який сплатив запропоновану ним ціну готівкою в сумі 845,20 грн. за прибутковим касовим ордером № 23 від 26.06.2017 р.

За протоколом № 5_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 5 «Офісна мебля» став гр. ОСОБА_9, який сплатив запропоновану ним ціну готівкою в сумі 778,80 грн. за прибутковим касовим ордером № 24 від 26.06.2017 р.

За протоколом № 6_Х/260617 від 26.06.2017 р. повторних відкритих торгів (аукціону), проведених на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», переможцем торгів за лотом № 6 «Комп'ютерна техніка» став гр. ОСОБА_9, який сплатив запропоновану ним ціну готівкою в сумі 129,20 грн. за прибутковим касовим ордером № 25 від 26.06.2017 р.

Звертаючись із заявою про визнання результатів аукціону від 26.06.2017 р. недійсними, засновник ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 зазначає про порушення ліквідатором порядку визначення організатора аукціону.

З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2013 року арбітражним керуючим Ракіною А.А. затверджений Порядок визначення організатора аукціону, що узгоджується з приписами ч. 6 ст. 49 Закону про банкрутство.

Наказом арбітражного керуючого Ракіної А.А. від 11.01.2016 р. дію Порядку визначення організатора аукціону було продовжено.

На виконання п. 6 згаданого Порядку, з метою залучення кандидатів до участі у конкурсі ліквідатором ТОВ ВП «Херсонець» було опубліковане оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 151 від 12.08.2016 р. про проведення конкурсу з визначення організатора аукціону з продажу цілісного майнового комплексу банкрута.

Враховуючи, що для участі в конкурсі надійшла лише одна заява від товарної біржі «Херсонська універсальна товарна біржа» з пропозицією щодо суми винагороди за проведення аукціону у розмірі 5 % від кінцевої вартості реалізованого майна, ліквідатором банкрута прийняте рішення про продовження строку відбору кандидатів для участі в конкурсі.

В подальшому надійшли заяви від товарної біржі «Максимум» з пропозицією щодо суми винагороди за проведення аукціону у розмірі 8 % від кінцевої вартості реалізованого майна, а також від Української універсальної біржі - 6 % від кінцевої вартості реалізованого майна. За результатами проведення конкурсу переможець визначений з огляду на найменшу пропозицію щодо суми винагороди за проведення аукціону - товарна біржа «Херсонська універсальна товарна біржа», що відповідає ч. 6 ст. 49 Закону про банкрутство.

Відтак, судова колегія вважає, що доводи скаржника про порушення ліквідатором порядку визначення організатору аукціону з продажу майна банкрута є недоведеними та мають характер припущень.

Також не може погодитися колегія суддів й з посиланням засновника ТОВ ВП «Херсонець» про порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно нездійснення відводу судді та розгляду справи у незаконному складі.

Так, ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.05.2017 р. суддею Пригузою П.Д. було вирішено продовжити строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора Ракіної А.А., враховуючи певні обставини справи. Однак згадане судове рішення було скасоване постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р., оскільки фактично судом першої інстанції було прийнято рішення щодо продовження строку ліквідаційної процедури без відповідного обґрунтування.

Недопустимість повторної участі судді у розгляді справи врегульовано статтею 36 ГПК України.

Частиною першою зазначеної статті передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Разом з тим, у разі скасування судових рішень, які стосуються виключно руху справи та якими провадження у справі не закінчується, справи може бути передано у встановленому порядку на розгляд суддів, якими винесено відповідні ухвали.

Слід зазначити, що у справі про банкрутство вирішальне, підсумкове значення мають судові рішення, які визначають подальший рух справи. Такими рішеннями у справі про банкрутство, наприклад, є ухвала за результатами підготовчого засідання, ухвала про ведення процедури санації, ухвала про затвердження мирової угоди, постанова про визнання боржника банкрутом, ухвала про припинення провадження у справі тощо. Отже, у разі скасування вказаних судових рішень у справі про банкрутство при новому розгляді справа не може розглядатись тим же складом суду.

В інших же випадках новий розгляд справи про банкрутство може відбуватись за участю судді, який приймав участь при попередньому розгляді справи, навіть якщо судове рішення, прийняте при попередньому розгляді справи, було скасовано вищою судовою інстанцією.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх правових підстав вважати розгляд суддею Пригузою П.Д. заяви про визнання недійсними результатів аукціону порушенням норм процесуального права.

Одночасно з цим, судова колегія погоджується з доводами скаржника, які заявлялися під час розгляду справи, але не знайшли своє відображення в оскарженій ухвалі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справи «Гарсія Руїз проти Іспанії», «Красуля проти Росії», «Ільяді проти Росії», «Трофимчук проти України», «Хіро Балані проти Іспанії», «Суомінен проти Фінляндії», «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Однак судом першої інстанції не було надано оцінки доводам учасників провадження у справі про банкрутство щодо визначення ліквідатором складу майна, що стало об'єктом продажу на аукціоні від 26.06.2017 р., без погодження із комітетом кредиторів.

Згідно з ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Частиною 8 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що саме до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі санації боржника або ліквідації банкрута.

Отже, якщо ліквідатору не вдалося здійснити продаж майна банкрута цілісним майновим комплексом, продаж майна частинами та визначення складу такого майна здійснюється з урахуванням рішення комітету кредиторів.

Між тим, визначення складу майна банкрута для продажу на повторному аукціоні від 26.06.2017 р. зроблено ліквідатором ТОВ ВП «Херсонець» без погодження із комітетом кредиторів та без з'ясування його думки, чим порушено як права кредиторів, так і банкрута.

Крім цього, судова колегія враховує заниження характеристик майна банкрута при реалізації його на аукціоні.

З матеріалів справи вбачається, що в оголошеннях про проведення аукціону з продажу майна банкрута за лотами №№ 1, 2 і 3 наведені дані щодо майна, які не відповідають дійсності, міститься заниження кількісних та якісних характеристик майна.

Кількісні та якісні характеристики, а також вартість майна визначені згідно з висновком незалежної оцінки № 54 від 28.04.2017 р., зробленої приватним підприємством «Експоцентр». Зокрема, оцінювачем було встановлено, що загальна вага стапелів автобусних металевих складає 960 кг (12 шт Х 80 кг за одиницю), металевих каркасів для автобусів - 22500 кг (50 шт Х 450 кг за одиницю), металевих рам - 4800 кг (8 шт Х 600 кг за одиницю).

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Виходячи з положень п. 53 Національного стандарту, оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання).

Однак у висновку оцінювача зазначається про відсутність можливості зважити вироби, а також про ненадання ліквідатором відповідної технічної документації. При цьому, в оголошенні про проведення повторних відкритих торгів зазначено, що металеві каркаси, стапелі автобусні і металічні рами непридатні для експлуатації та повторного використання, тобто фактично ці товари виставлені в якості металобрухту, для якого визначальною, у тому числі й для мети визначення вартості, є характеристика саме за масою. Це ж підтверджується й безпосередньо ліквідатором у наданому відзиві на апеляційну скаргу про здійснення продажу саме за вартістю основних матеріалів (стор. 16).

Таким чином, виникають обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення вартості об'єктів продажу на аукціоні, тоді як його метою є саме продаж майна за найвищою ціною.

За приписами ч. 2, 3 ст. 98 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства. Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Отже, обов'язком ліквідатора є належне виконання ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури. При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

У зв'язку із неможливістю встановлення оцінювачем маси майна, саме на ліквідатора було покладено здійснити необхідні заходи щодо дослідження та виявлення дійсних характеристик майна, що мають суттєве значення для визначення максимальної ціни продажу.

Ліквідатором цього зроблено не було, використані неповні дані, а за оприлюдненим оголошенням загальна вага стапелів автобусних металевих визначена як 960 кг (12 шт Х 80 кг за одиницю), металевих каркасів для автобусів - 22500 кг (50 шт Х 450 кг за одиницю), металічних рам - 4800 кг (8 шт Х 600 кг за одиницю).

Однак за даними, встановленими у висновку товарознавчої експертизи від 04.09.2017 р. № 2349-МТ, проведеної Херсонським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в рамках кримінального провадження № 0003416 від 24.06.2017 р., загальна вага стапелів автобусних металевих складає 2070 кг, металевих каркасів для автобусів - 43439 кг, металевих рам - 8016 кг.

Також за цим висновком кількість та якість майна ТОВ ВП «Херсонець», запропонованого до продажу на аукціоні 26.06.2017 р., не відповідає встановленому у дослідницькій частині висновку експерта товарному стану та зносу об'єктів.

Отже, продаж майна банкрута здійснено за майже у двічі заниженими характеристиками майна.

Ці обставини вказують на неправильність визначення бази розрахунку вартості майна, яке запропоноване для реалізації, та, як наслідок, порушення прав кредиторів та банкрута.

Підставою для визнання результатів відкритих торгів (аукціону) недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення відкритих торгів (аукціону); правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів їх проведення.

До предмету доказування недійсності результатів відкритих торгів (аукціону) входять встановлення обставин недотримання ліквідатором, організатором аукціону (товарною біржею) вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення, зокрема, щодо порядку визначення початкової вартості майна, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону, зміст оголошення про проведення аукціону, допуску до участі в аукціоні; забезпечення організатором аукціону доступу до місця його проведення; порядку його проведення.

Зважаючи на встановлені вище обставини порушення порядку визначення складу майна, яке підлягає реалізації на аукціоні, без відповідного на це рішення комітету кредиторів банкрута, невідповідність змісту оголошень про стан майна дійсним обставинам справи та невірність визначення вартості майна банкрута, судова колегія вважає, що існують достатні правові підстави для задоволення заяви засновника ТОВ ВП «Херсонець» про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 26.06.2017 р. на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржену ухвалу прийнято господарським судом Херсонської області без з'ясування усіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до неправильної їх юридичної оцінки та незастосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 271, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 16.01.2018 р. у справі № 923/1536/15 (щодо розгляду заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 26.06.2017 р.) - скасувати, заяву засновника (учасника) товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» ОСОБА_8 задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець», проведеного 26.06.2017р. ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа», оформлені протоколами: № 1_Х/260617, № 2_Х/260617, № 3_Х/260617, № 4_Х/260617, № 5_Х/260617, № 6_Х/260617 повторних відкритих торгів (аукціону), проведеного на ТБ «Херсонська універсальна товарна біржа» від 26.06.2017 р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.04.2018.

Головуючий суддя В. В. Лашин

Судді: Л.О. Будішевська

М.А. Мишкіна