РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року Справа № 918/792/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Суддя - доповідач (головуючий суддя) Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача - Савонюк М.Я.

відповідача - Матвіюк О.Л., Овдійчук О.О.

третьої особи - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Моріон" на ухвалу господарського суду Рівненської області постановлену 16.02.18р. о 12:59 год. в м. Рівному суддею Церковною Н.Ф. у справі №918/792/17

за позовом Малого приватного підприємства "Моріон"

до відповідача фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненської міської ради

про зобов'язання звільнити торговельні місця

Мале приватне підприємство "Моріон" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананіївни про зобов'язання звільнити торговельні місця. Позовна заява мотивована безпідставним використанням підприємцем торгівельних місць на ринку «Моріон» після закінчення дії договорів оренди.

Ухвалою суду від 23.11.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Одночасно, Мале приватне підприємство "Моріон" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича про зобов'язання звільнити торговельні місця. Ухвалою господарського суду від 16.01.2018р. об'єднано справу №918/792/17 за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананіївни зі справою № 918/804/17 за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича в одне провадження з присвоєнням номеру №918/792/17. В подальшому ухвалою суду від 07.02.2018р. позов Малого приватного підприємства "Моріон" до фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананіївни в частині позовних вимог про зобов'язання фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананівни звільнити торгівельне місце №337 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, розташованої на ринку "Моріон", залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 226 ГПК України.

07.02.2018 представником відповідача суду подано клопотання про призначення і проведення у справі судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.02.2018р. клопотання задоволено, призначено у справі №918/823/17 судову земельно-технічну експертизу. На вирішення експерту поставлено наступні питання:

- Яка площа та в яких геометричних параметрах та координатах перебувають у користуванні МПП "Моріон" земельні ділянки по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області?

- Чи відповідають межі земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області, які фактично використовуються МПП "Моріон" правовстановлюючим документам на дані земельні ділянки та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування?

- Чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання, порушення цільового використання земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно- правових актів?

- Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об'єктів (в тому числі торговельних кіосків) відносно меж земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка. 7 в м. Рівне Рівненської області правовстановлювальним документам та технічній документації із землеустрою та землекористування на ці земельні ділянки? Якщо ні, то в чому полягають невідповідності?

- Чи знаходяться кіоски №227 та №228 які використовує фізична особа-підприємець Матвіюк Олександр Леонідович, на земельних ділянках по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області, що перебувають в користуванні МПП "Моріон" чи поза ними, та в яких межах?

Доручено проведення експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54). Провадження у справі №918/792/17 зупинено на час проведення експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги мотивовані наявністю укладених між позивачем та відповідачем Договорів оренди торгівельних місць, які на підставі додаткової угоди від 31.07.2017 припинили свою дію 31.10.2017 року. МПП "Моріон" надсилав відповідачу повідомлення про необхідність у зв'язку з цим звільнити торговельні місця, проте відповідач звільнити торгівельні місця відмовляється, позов не визнає. Зазначає, що його торговельні місця не знаходяться на земельних ділянках, які відведенні МПП "Моріон" для організації ринку, а розташовані поза їх межами. Вважає, що позивач не має достатніх правових підстав для звернення до суду із позовом про зобов'язання відповідача звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд типу КТЗ, розташованих на ринку "Моріон".

Для визначення наявності підстав у позивача звертатися із даним позовом, місцевий суд вбачає за необхідне встановити, чи знаходяться торговельні місця, що використовуються відповідачем на земельних ділянках, які виділені МПП "Моріон" для організації роботи ринку, чи розташовані поза їх межами.

Не погоджуючись із вказаним, МПП "Моріон" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17, оскільки вважає її незаконною та необгрутованою. Апелянт просить суд скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р., та повернути справу до господарського суду для відновлення провадження та продовження її розгляду.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що суд першої інстанції суд не в повній мірі встановив обставини, що мають значення для справи, висновки про необхідність проведення земельно-технічної експертизи не обґрунтовані та передчасні, зокрема з посиланням на ч.2 ст.98, ст.99 ГПК України, Постанову Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012р.

Скаржник зазначає, що предметом доказування в даній справі є факт безпідставного використання торговельних місць на ринку «Моріон» відповідачем після закінчення дії договорів оренди (після 31.10.2017р.). Звертає увагу суду, що відповідачем факт укладення договорів оренди, факт користування визначеними у договорах торгівельними місцями протягом дії договорів, сплати орендної плати не заперечуються.

Головними доводами апеляційної скарги, які зазначає позивач, полягають в тому, що в матеріалах справи містяться докази із зображенням меж земельних ділянок по вул.Шевченка,3 та вул.Шевченка,7 в м.Рівне, на яких розташований ринок «Моріон», зокрема, державний акт на право постійного користування на земельну ділянку РВ №00226, додатковий договір про поновлення договору оренди землі №00538 від 12.07.2012р., технічні документації на вказані ділянки, погоджені план-схеми ринку із зображенням усіх торгівельних місць в межах земельних ділянок, договори оренди торгівельних місць що діяли між МПП «Моріон» та відповідачем до 31.10.2017 року, акти приймання-передавання торгівельних місць, в яких визначено конкретні торгівельні місця, передані відповідачу в користування. Скаржник вважає, що судом першої інстанції проігноровано посилання на вказані докази, які підтверджують, що торгівельні місця відповідача знаходяться в межах земельних ділянок.

Окрім того, скаржником зазначено, що обставини, які можуть бути встановлені експертом, враховуючи поставлені йому запитання, не потребують спеціальних знань та встановлюються на підставі наявних в матеріалах справи доказів, і вважає, що суд може самостійно їх встановити. Крім того, частина поставлених експерту питань взагалі не встановлює фактичних даних, що входять до предмета доказування, та є питаннями права.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.03.2018р. поновлено Малому приватному підприємству "Моріон" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "Моріон" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 12.04.2018р. від фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича, відповідач проти апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Моріон" - без задоволення. Додатково наголошує, що на його думку, встановлення фактичних меж земельних ділянок, що перебувають у користуванні МПП «Моріон», та фактичне місце розташування кіосків можливе лише із застосуванням спеціальних технічних засобів та програм із землеустрою, що використовуються при проведенні відповідних судових земельно-технічних експертиз.

13.04.2018р. Мале приватне підприємство "Моріон" надало апеляційному суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивач має усі необхідні дозвільні документи для організації ринку «Моріон» на наданих у користування земельних ділянках.

В судовому засіданні 16.04.2018р. судом було оголошено перерву до 18.04.2018р.

18.04.2018р. представником фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича подано клопотання про доручення додаткових доказів, яке відхилено судом з огляду на положення статей 74,80,269 ГПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Малого приватного підприємства "Моріон" - Савонюк М.Я. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17 є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить її скасувати та повернути справу для розгляду до суду першої інстанції.

Представник фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича - Овдійчук О.О. заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17 є законною та обґрунтованою, тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Фізична особа-підприємець Матвіюк Олександр Леонідович підтримав правову позицію представника - Овдійчук О.О. та надав свої пояснення щодо обставин справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненська міська рада не реалізувала процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції, проте була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення наявне в матеріалах справи. Причини нез'явлення суду не повідомлено, відзив на апеляційну скаргу також не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Мале приватне підприємство "Моріон" звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича про зобов'язання звільнити торговельні місця. Мотивуючи позовну заяву тією обставиною, що відповідач безпідставно використовує торгівельні місця на ринку «Моріон» після закінчення дії договорів оренди у відповідності до п.6.1. додаткових угод до Договорів оренди. Обґрунтовуючи позов з посиланням на ч.2 ст. 11, ст.. 526, ст.. 530 ч. 1 ст.627, ст.. 629, ч. 1 ст. 629, ст..764, ч. 1 ст..785 Цивільного Кодексу України, ч. 1 ст. 283 Господарського Кодексу України.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 27.11.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича про зобов'язання звільнити торговельні місця.

Ухвалою суду від 16.01.2018 року об'єднано справу №918/792/17 за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананіївни зі справою №918/804/17 за позовом Малого приватного підприємства "Моріон" до відповідача фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича в одне провадження з присвоєнням номеру №918/792/17, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 30 днів до 24.02.2018 включно.

Ухвалою суду від 07.02.2018р. позов Малого приватного підприємства "Моріон" до фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананіївни в частині позовних вимог про зобов'язання фізичної особи-підприємця Рикун Світлани Ананівни звільнити торгівельне місце №337 шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, розташованої на ринку "Моріон" залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 226 ГПК України.

07.02.2018 року від відповідача надійшло клопотання про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи з посиланням ст.. 99 ГПК України, оскільки на його думку в даному випадку необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Зокрема, просив поставити наступні питання на вирішення експерту:

1) Який фактичний порядок користування земельними ділянками по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області? Яка площа та в яких геометричних параметрах та координатах перебувають у користування МПП "Моріон" земельні ділянки по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області?

2) Чи відповідає фактичний порядок користування земельними ділянками по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області правовстановлюючим документам на дані земельні ділянки та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування?

3) Чи виділялися земельні ділянки по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області для використання їх під ринок у встановленому законодавством порядку?

4) Чи має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладання, порушення цільового використання земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно- правових актів?

5) Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об'єктів (в тому числі торговельних кіосків) відносно меж земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка. 7 в м. Рівне Рівненської області правовстановлювальним документам та технічній документації із землеустрою та землекористування на ці земельні ділянки? Якщо ні, то в чому полягають невідповідності?

6) Чи знаходяться кіоски, які належать фізичній особі-підприємцю Матвіюку Олександру Леонідовичу, на земельних ділянках по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка, 7 в м. Рівне Рівненської області, що перебувають в користуванні МПП "Моріон" чи за ними, та в яких межах?

13.02.2018 року позивачем подано клопотання про залучення спеціаліста з посиланням на ч.1 ст.71 ГПК України та Постанову Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» для визначення на місцевості меж земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка. 7 в м. Рівне Рівненської області, які перебувають у користуванні МПП "Моріон", з прив'язкою торговельних місць відповідачів по відношенню до меж вказаних земельних ділянок; здійснення графічних зображень розташування даних торговельних місць; визначення обсягу матеріалів, які підлягають направленню на експертизу.

13.02.2018р. позивачем також подано заперечення проти клопотання про призначення експертизи, в яких зазначається, що необхідності у спеціальних знаннях для встановлення обставин справи, що стосується предмету доказування немає, спір може бути розглянуто за наявними в матеріалах справи доказами, а її призначення призведе до затягування розгляду справи. Відтак, просять відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.02.2018р. призначено у справі № 918/823/17 судову земельно-технічну експертизу. Доручено проведення експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54). Провадження у справі №918/792/17 зупинено на час проведення експертизи Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

Щодо призначеної судом першої інстанції земельно-технічної експертизи судова колегія виходить з наступного.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд.

Відповідно до ч. 1 ст.. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Згідно з частиною 2 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи може зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, Суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до ст. 76 ГПК України (чинна редакція) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 ГПК України (чинна редакція) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Приписами ст. 76 ГПК України (чинна редакція) встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України (чинна редакція) обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 79 ГПК України (чинна редакція) достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України (чинна редакція) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як визначено у статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 ГПК України (чинна редакція) про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно з ст.104 ГПК України (чинна редакція) висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів зазначає, що зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи є не обов'язком суду, а правом при реалізації якого, суду слід навести обґрунтовані мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії як зупинення провадження у справі саме у зв'язку з її призначенням, що зумовлює, щонайменш, викладення (наведення) судом в ухвалі про зупинення провадження у справі фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі та які не можуть бути встановлені судом, а виключно судовими експертами, оскільки їх встановлення потребує спеціальних знань.

Як зазначалось вище, Мале приватне підприємство "Моріон" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Матвіюка Олександра Леонідовича про зобов'язання звільнити торговельні місця. Мотивуючи позовну заяву тією обставиною, що відповідач безпідставно використовує торгівельні місця на ринку «Моріон» після закінчення дії договорів оренди.

Однак, фізична особа-підприємець Матвіюк Олександр Леонідович заперечує щодо даного позову, та зазначає що торгівельне місце знаходиться поза межами земельних ділянок виділених Малому приватному підприємству "Моріон" під ринок. Вважає, що позивач не має достатніх правових підстав для звернення до суду із позовом про зобов'язання відповідача звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд типу КТЗ розташованих на ринку "Моріон". Вказане слугувало підставою для подання клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Судова колегія, з огляду на встановлене, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що для забезпечення повноти дослідження обставин у справі, які входять до предмета доказування, необхідно встановити, чи знаходяться торговельні місця, що використовуються відповідачем на земельних ділянках, які виділені МПП "Моріон" під ринок, чи розташовані поза їх межами. Також вбачається необхідність визначення на місцевості меж земельних ділянок по вул. Шевченка, 3 та по вул. Шевченка. 7 в м. Рівне Рівненської області, які перебувають у користуванні МПП "Моріон", з прив'язкою торговельних місць відповідача по відношенню до меж вказаних земельних ділянок.

З огляду на вищевикладене, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, при прийнятті ухвали про призначення судової експертизи, господарський суд прийшов до правомірного висновку про неможливість самостійного встановлення судом певних фактичних обставин при розгляді цієї справи, за результатами оцінки доводів сторін та наявних у справі доказів у їх сукупності з огляду на предмет та підстави позову.

В даному випадку призначення судової експертизи є необхідним задля дослідження експертом на основі спеціальних знань та систематизації наданих сторонами доказів, зокрема технічної документації на земельну ділянку за адресою: м.Рівне, вул.Шевченка 7, державного акту на право постійного користування на земельну ділянку РВ №00226; рішення Рівненської міської ради від 01.03.2001р. №429, технічної документації на земельну ділянку за адресою м.Рівне, вул.Шевченка, 3, договору оренди №57 від 25.04.2001, додаткового договору про поновлення договору оренди землі № 00538 від 12.07.2012р. терміном дії до 25.04.2021р.; ескізу генплану ринку «Моріон», м 1:500, генплан-схема ринку «Моріон» погодженого 20.08.2004 року, експлуатаційного дозвілу; договору оренди торгівельних місць що діяли між МПП «Моріон» та відповідачем до 31.10.2017 року, акту приймання-передавання торгівельних місць.

Вказане необхідне для повного, всебічного та об'єктивного встановлення фактичних обставин справи, а систематизація вищевказаних доказів у вигляді висновку експерта усуне сумніви щодо доводів та заперечень учасників справи, в тому числі щодо доказів долучених до матеріалів справи, на які посилаються сторони як на підтвердження своїх правових позицій.

Стосовно доводів апелянта, що встановити обставини, які входять до предмета доказування у даній справі можливо за результатами оцінки наявних у справі доказів, а тому призначення судової експертизи не є обов'язковим та призведе до затягування розгляду справи, слід звернути увагу, що дії суду відносно призначення у справі зазначеної вище експертизи спрямовані саме на дотримання судом повноти та всебічності встановлення обставин справи, що є основним завданням суду і його обов'язком, відповідно до статті 236 ГПК України, а також відповідати завданню господарського судочинства, визначеному статтею 2 цього Кодексу.

Вимога керуватись при здійсненні правосуддя принципом верховенства права, яка міститься у статті 11 Кодексу, та дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зобов'язує господарський суд використати усі необхідні процесуальні можливості з метою досягнення повноти, вичерпності та достатності доказів. Апеляційний суд також враховує, що питання про достатність доказів, виходячи з частини 2 статті 79 ГПК України, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З врахуванням вищевикладеного, ухвала господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17 постановлена з дотриманням принципів здійснення господарського судочинства, повнотою зясування обставин, що мають значення для справи, та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування судового рішення предбачених ст. 280 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII), не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Моріон" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 16.02.18р. у справі №918/792/17 - залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Рівненської області - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/792/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "23" квітня 2018 р.

Суддя - доповідач (головуючий суддя) Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.