РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа № 910/8903/16

За заявою про у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами № 910/8903/16 Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер"
до проТовариства з обмеженою відповідальністю "Санган" Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" визнання договорів недійсними та визнання права власності.

Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача:Козаренко С.В. - адвокат;
від відповідача-1: від відповідача-2:Жовтун О.В. - представник за довіреністю; не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходилась справа № 910/8903/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" (надалі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" (надалі - відповідач-2) про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 25.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 133;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 146;

- витребування у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" димову трубу (літ. LI) загальною площею 12, 6 кв. м., що є приналежністю нежилого будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 88, і належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейцер".

Позовні вимоги мотивовані тим, що димова труба, яка є приналежністю нежилого будинку, власником якого є позивач, вибула з володіння позивача проти його волі шляхом укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 недійсних правочинів, стороною у яких не є позивач.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 року, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року та Постановою Верховного Суду від 14.02.2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

05.03.2018 року через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" надійшла заява про перегляд рішення суду від 09.06.2017 року у справі № 910/8903/16 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2018 року відкрито провадження у справі № 910/8903/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" про перегляд рішення суду від 09.06.2017 року за нововиявленими обставинами, вирішено здійснювати розгляд заяви в порядку спрощеного провадження та призначено до розгляду на 20.04.2018 року.

У судове засідання, що відбулось 20.04.2018 року представник відповідача-2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки відповідача-2 належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд вважає, що неявка представника відповідача-2 в судове засідання 18.04.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзивів, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 20.04.2018 наполягав на задоволенні заяви, надав суду усні пояснення по справі. Представник відповідача-1 проти заяви заперечував, також надав суду усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 20.04.2018, відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган", яке виступило у якості покупця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ", яке виступило у якості продавця, було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 133 (надалі - договір №133), у відповідності до умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність ? частку в праві спільної часткової власності димової труби (літ. 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88 (п. 1.1. договору №133)

29.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган", яке виступило у якості покупця та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ", яке виступило у якості продавця, було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А., зареєстрованим за № 146 (надалі - договір №146), у відповідності до умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність ? частку в праві спільної часткової власності димової труби (літера 1Л) загальною площею 12,6 кв. м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88 (п. 1.1. договору №146).

Між тим позивач вказує на той факт, що він набув право власності на 19/100 (дев'ятнадцять сотих) часток в праві власності від нежилого будинку (літ. 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м. що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 88, на підставі договору купівлі продажу частки нежилого будинку від 26.06.2015 р., укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКТИВ БІЗНЕС-ПЛЮС", посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О., зареєстрованого в Реєстрі за № 299.

Також на підставі договору про поділ нежилого будинку від 26.06.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем-2, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О., зареєстрованого в Реєстрі за №308, сторони розподілили майно, яке було об'єктом спільної часткової власності та складалось із нежилого будинку (літера 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м, що розташований за адресою: місто Київ, вулиця Червоноткацька, будинок № 88. За умовами договору, у власність позивача перейшов нежилий будинок загальною площею 1226,0 кв. м, що складається з наступних приміщень:

перший поверх: група приміщень 1 - приміщення № 1 площею 414,9 кв. м, приміщення № 2 площею 8,9 кв. м, частина приміщення № 3 площею 339,4 кв. м;

група приміщень 11 - № 1 тамбур площею 3,3 кв. м, № 2 коридор зі сход, площею 41,1 кв. м, № 3 основне площею 44,1 кв. м, № 4 основне площею 38,2 кв. м, № 5 тамбур площею 1,8 кв. м, № 6 вбиральня площею 1,0 кв. м, № 7 вбиральня площею 2,6 кв. м, № 8 підсобне площею 7,9 кв. м.

другий поверх: група приміщень 12 - № 1 сходова клітина - 14.3 кв. м, № 2 коридор - 6.0 кв. м, № 3 основне - 49,0 кв. м, № 4 душова - 9,1 кв. м, № 5 коридор - 47,4 кв. м, № 6 підсобне - 3,4 кв. м, № 7 коридор - 2,8 кв. м, № 8 підсобне - 3,4 кв. м, № 9 вмивальник - 2,0 кв. м, № 10 вбиральня - 1,3 кв. м.

група приміщень 8 - частина приміщення № 1 галерея-перехід площею 45,8 кв. м.

третій поверх: група приміщень 13 - № 1 сходова клітина - 14,1 кв. м, № 2 коридор - 10,4 кв. м, № 3 основне - 16,6 кв. м, № 4 коридор - 32,2 кв. м, № 5 підсобне - 14,7 кв. м, № 6 - вмивальник 2,0 кв. м, № 7 вбиральня - 1,2 кв. м, № 8 основне - 16,1 кв. м, № 9 основне 16,6 кв. м, № 10 основне - 14,4 кв. м.

В обґрунтування позовних вимог щодо визнання недійсними договорів №133 та №146 позивач вказує на те, що спірна димова труба розташована на території, прилеглій до частини нежилого будинку, який належить саме позивачу, і саме від цієї частини нежилого будинку - приміщення № 3, площею 339,4 кв. м (на першому поверсі) - до димової труби проходить димовий канал та що він, купуючи частину нежилого будинку (літера 1Л), загальною площею 6381,10 кв. м, мав намір використовувати дану димову трубу - встановити технологічну лінію з виготовлення та опіку промислових керамічних виробів.

Позивач зазначає, що димова труба безпосередньо призначена для обслуговування нежилого будинку та пов'язана з нею спільним призначенням, а отже, димова труба входить як прибудова до складу об'єкту нерухомого майна - нежилого будинку та є його приналежністю, а відтак - укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2 договори № 133 та №146 суперечать ст. 186 Цивільного кодексу України, та призвели до вибуття з володіння позивача димової труби не з його волі.

У відповідності до ч.1. ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.

Головною визнається та річ, яка сама по собі задовольняє повну потребу особи в її господарській чи побутовій діяльності, а приналежністю вважається та річ, яка робить користування головною річчю більш зручним або ефективним і при цьому самостійно задовольняти потребу особи не може.

Судом також встановлено, що 18.05.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Радикал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого відповідач-2 набув право власності на майно - нежилий будинок літера 1Л загальною площею 6 381, 10 кв. м, що знаходиться за адресою вул. Червоноткацька, 88 в м. Київ.

Зокрема, у відповідності до акту приймання-передачі від 18.05.2006 року, який складено на підставі вищезазначеного договору, відповідачу-2 була передана димова труба, що є приналежною річчю до нежитлового будинку літера 1Л загальною площею 6 381,10 кв.м, право власності на яку не зареєстровано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначену димову трубу слід вважати приналежною до будинку (літера 1Л) загальною площею 6381,10 в цілому, водночас доказів на підтвердження того факту, що димова труба є приналежною річчю по відношенню до частини нежилого будинку - приміщення № 3, площею 339,4 кв.м (на першому поверсі), що перебуває у власності позивача, останнім суду не надано.

Окрім того, виходячи зі змісту договору про поділ нежилого будинку від 26.06.2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем-2, сторонами було узгоджено частки власності у нежитловому будинку (літера 1Л) та факту передачі димової труби позивачу в даному договорі не встановлено.

Частиною 1. ст. 627 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України.

Зокрема - частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно нормами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Між тим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року у справі №826/6771/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крейцер» до Приватного нотаріуса Первушиної Наталії Юріївни, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Первушиної Наталії Юріївни, індексний номер 28504784, від 29.02.2016 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваполіс РМ» на димову трубу (літ. ІЛ) загальною площею 12,6 кв.м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 88.

Так, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначена вище обставина щодо скасування рішення Приватного нотаріуса спростовує правомірність укладення між відповідачем-1 та відповідачем-2 договору купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 25.03.2016 року, та договору купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, оскільки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваполіс РМ» була відсутня правова підстава на укладення таких договорів.

Водночас, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваполіс РМ» на димову трубу (літ. ІЛ) загальною площею 12,6 кв.м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 88 є нововиявленими обставинами у справі №910/8903/16, які не могли бути відомими позивачеві на час розгляду справи Господарським судом міста Києва.

За приписом п. 1. ч. 2 ст. 320 ГПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 325 ГПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

За таких обставин, оскільки обставини щодо неправомірності рішення Приватного нотаріуса Первушиної Наталії Юріївни, щодо встановлені у справі №826/6771/16 є істотними для з'ясування обставини у справі №910/8903/16, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" про перегляд рішення суду від 09.06.2017 року у справі № 910/8903/16 за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та підлягає задоволенню, в зв'язку із чим рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 року у справі №910/8903/16 підлягає скасуванню та суд ухвалює нове рішення, в якому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та за подання позову покладаються пропорційно на відповідача-1 та відповідача-2.

Керуючись ст. ст. 75, 234, 320-323, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" про перегляд рішення у справі за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 року в справі № 910/8903/16 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення в якому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" задовольнити частково.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 25.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою A.A., зареєстрованим за № 133. укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган" то Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ".

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки в праві спільної часткової власності димової труби від 29.03.2016 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кабаєвою A.A.. зареєстрованим за № 146, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Санган" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ".

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Санган" (02260, м. Київ, вул. Червоноткацька, 88; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" (02260. м. Київ. вул. Червоноткацька, 88; ) витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у розмірі 4 534, 79 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1378, 00 грн. Видати наказ.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваполіс РМ" (02260, м. Київ, вул. Червоноткацька, 88; код ЄДРГІОУ 33883806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейцер" (02260, м. Київ, вул. Червоноткацька, 88; ) витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у розмірі 4 534, 79 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1378, 00 гри. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Згідно з п. п. 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко