УХВАЛА

19 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/21409/16

Провадження № 12-90гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Яновської О. Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 910/21409/16 Господарського суду міста Києва за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані системи» про стягнення курсової різниці за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року (головуючий суддя Стратієнко Л. В., судді Кондратова І. Д., Несвєтова Н. М.) та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року (головуючий суддя Чорна Л. В., судді Яковлєв М. Л., Разіна Т. І.) та

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інтербізнесконсалт» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням уточнень) до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Укрнафта» та ТОВ «Транспортні автоматизовані системи» про стягнення солідарно з відповідачів курсової різниці та судових витрат.

Позов обґрунтовано невиконанням ПАТ «Укрнафта» умов контракту від 26 червня 2013 року № 180/2013 на поставку феросплавів (далі - Контракт), укладеного між ним (постачальник) і ТОВ «Індустрія феросплавів» (покупець), оскільки майновим поручителем постачальника за договором поруки від 01 серпня 2014 року № 01-08-2014/1 є ТОВ «Транспортні автоматизовані системи», а покупець відступив на користь ТОВ «Інтербізнесконсалт» права вимоги за Контрактом і зазначеним договором поруки на підставі відповідного договору відступлення права вимоги від 20 жовтня 2014 року.

Господарський суд міста Києва рішенням від 08 лютого 2017 року позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з ПАТ «Укрнафта» на користь ТОВ «Інтербізнесконсалт» 11 830 807,56 грн курсової різниці та 206 700,00 грн судового збору.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки на момент виникнення заборгованості за Контрактом, стягнутої судом в іншій справі з відповідача на користь позивача в національній валюті (зі встановленням її грошового еквіваленту в іноземній валюті), відповідний курс долара США до гривні був значно нижчим від курсу цієї іноземної валюти станом на момент виконання судового рішення та погашення цієї заборгованості, тому відповідна курсова різниця підлягає стягненню з ПАТ «Укрнафта».

Суд також указав, що оскільки господарським судом в іншій справі встановлено, що в ТОВ «Транспортні автоматизовані системи» не має обов'язку щодо сплати солідарно з ПАТ «Укрнафта» заборгованості за Контрактом, то не підлягають задоволенню й похідні вимоги до нього в частині стягнення відповідної курсової різниці.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 18 травня 2017 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року, рішення Господарського суду міста Києва від 08 лютого 2017 року скасував, а провадження в цій справі припинив на підставі пункту 5 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Мотивуючи постанову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й Вищий господарський суд України, зазначив, що оскільки умови Контракту містять арбітражне застереження, відповідно до якого всі спори та розбіжності, які виникли між сторонами Контракту, у разі неможливості їх вирішення шляхом переговорів, повинні розглядатися в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, то суд першої інстанції помилково не припинив провадження в цій справі.

14 грудня 2017 року ТОВ «Інтербізнесконсалт» подало до Верховного Суду України заяву про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви).

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 січня 2018 року заяву ТОВ «Інтербізнесконсалт» передано за належністю до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 15 лютого 2018 року справу допустив до провадження колегії суддів Касаційного господарського суду та відкрив провадження за заявою ТОВ «Інтербізнесконсалт» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року.

06 квітня 2018 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою передав цю справу разом із заявою ТОВ «Інтербізнесконсалт» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотивуючи ухвалу, суд зазначив, що підставою для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є необхідність відступлення при її розгляді від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Проте Велика Палата Верховного Суду не погоджується з таким висновком суду та вважає, що підстав для передачі цієї справи на її розгляд немає з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, на який Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду послався як на підставу для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Відповідно до статті 11114 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви) Верховний Суд України переглядає рішення господарських судів виключно на підставі і в порядку, встановлених цим Кодексом. Сторони, треті особи, прокурор мають право подати заяву про перегляд судових рішень господарських судів після їх перегляду в касаційному порядку (частина перша статті 11115 цього Кодексу).

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець передбачив можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, виключно під час перегляду такої справи в касаційному порядку.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки за правилами господарського судочинства, які діяли на час звернення позивача з відповідною заявою, Верховний Суд України переглядав судові рішення господарських судів не в касаційному порядку, а вже після їх перегляду в касаційному порядку, то й немає підстав для передачі цієї справи за заявою ТОВ «Інтербізнесконсалт» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року, передбачених підпунктом 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України якщо господарська справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, - така справа після її отримання Касаційним господарським судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Аналіз положень Господарського процесуального кодексу України свідчить, що зазначена підстава є виключною підставою для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду господарських справ за заявами про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 - 3 частини першої статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підвідомчості або підсудності справ і невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Частиною третьою статті 11123 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви) унормовано, що справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України у разі, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції.

На підтвердження зазначених підстав для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року до заяви ТОВ «Інтербізнесконсалт» додано копії постанов Вищого господарського суду України від 18 лютого 2016 року у справі № 910/13862/15, від 15 березня 2016 року у справі № 910/15376/15, від 14 грудня 2016 року у справі № 910/8318/16, від 23 березня 2017 року у справі № 910/8315/16, від 04 березня 2015 року у справі № 911/3771/14, від 23 липня 2009 року у справі № 05-6-45/39, від 06 грудня 2011 року у справі № 46/317, від 21 липня 2015 року у справі № 916/186/15-г, від 20 квітня 2016 року у справі № 918/1223/15 та копії постанов Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-316цс15, від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-831цс15, від 18 жовтня 2017 року у справі № 910/8318/16.

Таким чином, оскільки ТОВ «Інтербізнесконсалт» просить переглянути постанову Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судом касаційної інстанції однієї і тієї ж юрисдикції (Вищим господарським судом України), а також, враховуючи, що Верховний Суд України не був судом касаційної інстанції в розумінні наведених норм процесуального права, то підстави для розгляду цієї справи на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України згідно із частиною третьою статті 11123 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви) були відсутні, а звідси - відсутні й відповідні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

За змістом підпункту 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії суддів або палаті (об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала.

Отже, справу № 910/21409/16 разом із заявою ТОВ «Інтербізнесконсалт» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року і постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року в цій справі слід повернути відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ураховуючи наведене та керуючись підпунктом 7 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу № 910/21409/16 разом із заявою ТОВ «Інтербізнесконсалт» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18 травня 2017 року в цій справі повернути відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. Британчук О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська І. В. Саприкіна
О. С. Золотніков О. М. Ситнік
В. С. Князєв О. Г. Яновська