ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р. Справа № 922/329/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.
при секретарі судового засідання Новіковій Ю.В.
за участю представників сторін:
позивача за зустрічним позовом Краснокутський О.В., за довіреністю від 12.01.2018 року №148/9/18/41; Костирко Х.Ю., за довіреністю від 08.02.2018 року №148/9/18/119; Тлепов І.Є., за довіреністю від 27.02.2018 року;
1-го відповідача за зустрічним позовом не з`явився;
2-го відповідача за зустрічним позовом - Красько С.Ю., за довіреністю від 21.02.2018 року №350/176/24-34/90;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Чугуїв (вх. № 557Х/1-18)
на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16 ( суддя Погорелова О.В.), повний текст якої складено 14.03.2018р.
за зустрічною позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 , м. Чугуїв
до 1.Приватного підприємства Алекс, смт. Новопокровка
2.Харківського національного університету повітряних сил ім. І. Кожедуба, м. Харків
про визнання права постійного користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16 повернуто зустрічну позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 .
Військова частина НОМЕР_1 , м. Чугуїв з ухвалою суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16 та передати справу до господарського суду Харківської області для розгляду по суті.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на наступне.
Рішенням виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року вирішено видано державний акт на право користування землею полігону ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця Готвальдівського району Харківської області.
Вказане рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року є чинним.
На час виготовлення державного акту на право користування землею 1990 рік, землекористувач знаходився в Готвальдівському районі Харківської області та державний акт виготовлявся саме на полігон ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця, оскільки відомості щодо місцезнаходження ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця на території Готвальдівського району Харківської області на час виготовлення державного акту відсутні.
Також, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність помилки в Державному акті на право користування земельною ділянкою, оскільки останній видавався на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року, яким затверджено видання державного акту на право користування землею саме полігону ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця, нині Військова частина А - 4104.
Відповідно до Переліку земельних ділянок землекористувачів Міністерства оборони України, на яких можливе ведення господарської діяльності з вирощування сільськогосподарських культур, землекористувачем та балансоутримувачем земельної ділянки за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Благодатне, є Військова частина НОМЕР_1 .
До складу земельної ділянки площею 3069,2 га, землекористувачем якої є саме Військова частина НОМЕР_1 , за державним актом на право користування земельною ділянкою 1990 року серії Б№047623 входить земельна ділянка у розмірі 1431 га.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2018р. суддею доповідачем по справі №922/329/16 визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 , м. Чугуїв на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16; встановлено учасникам справи строк до 16.04.2018 року на протязі якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, призначено справу №922/329/16 до розгляду на 19.04.2018 року.
У судовому засіданні 19.04.2018 року представники апелянта підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16 та передати справу до господарського суду Харківської області для розгляду по суті.
Представник 2-го відповідача в судовому засіданні 19.04.2018 року просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.
Представник 1-го відповідача в судове засідання 19.04.2018 року не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №898, проте не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги закінчення строку, встановленого ч.2 статті 273 ГПК України для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Приписами частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У лютому 2016 року позивач - Приватне підприємство "Алекс" звернулось до господарського суду Харківської області, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківський національний університет повітряних сил ім. І. Кожедуба, до відповідачів - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків та Військової частини НОМЕР_1 ; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, за участю Військової прокуратури Харківського гарнізону Військової прокуратур сил антитерористичної операції прокуратури України та Військової прокуратури сил антитерористичної операції прокуратури України з позовом про визнання права тимчасового користування земельною ділянкою у розмірі 1431 га., яка обліковується на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, що виникло на підставі договору №8 про спільний обробіток землі від 16.09.20134, укладеного між ВЧ А-4104 та ПП "Алекс".
Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2016 року у даній справі, винесеною за правилами Господарського процесуального кодексу України, в редакції до 15.12.2017 року) порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 24.02.2016 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.02.2016 року розгляд справи відкладено на 14.03.2016 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2016 року розгляд справи відкладено на 04.04.2016 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.2016 року розгляд справи відкладено на 20.04.2016 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2016 року розгляд справи відкладено на 21.04.2016 року.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.04.2016 року провадження у справі зупинено до розгляду Чугуївським міським судом Харківської області справи №636/1324/16-ц.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2018 року, постановленою за правилами Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України та інші законодавчі акти», який вступив в дію 15.12.2017 року, поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, постановлено почати у справі підготовче провадження; призначено підготовче засідання на 28.02.2018 року.
Частиною 2 статті 177 ГПК України (в редакції від 15.12.2017 року) передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.02.2018 року постановлено, що підготовче засідання у справі відбудеться 14.03.2018 року, однак фактично підготовче засідання за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року, закінчено не було, а засідання було відкладено, строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву встановлений не був.
Згідно ч. 2 статті 180 ГПК (в редакції від 15.12.2017р.), відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Таким чином, строк для подання зустрічної позовної заяви, встановлений приписами ч. 2 статті 180 ГПК України, позивачем за зустрічним позовом пропущений не був, що залишилось поза увагою господарського суду першої інстанції.
14.03.2018 року до господарського суду Харківської області від Військової частини А-4104 надійшла зустрічна позовна заява до ПП "Алекс" (перший відповідач) та Харківського національного університету повітряних сил ім. І. Кожедуба (другий відповідач) про визнання права постійного користування земельною ділянкою у розмірі 3069,2 га., яка розташована в с. Благодатне (на території Комсомольської селищної ради) Зміївського району Харківської області.
14.03.2018 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану ухвалу.
Місцевий господарський суд, повертаючи зустрічну позовну заяву Військової частини А-4104 виходив з того, що у первісному та зустрічному позовах різні обставини та різні предмети доказування, зустрічні позовні вимоги можуть бути розглянуті в окремому провадженні та їх розгляд не залежить від розгляду первісного позову.
Однак, колегія суддів з такими висновками місцевого господарського суду не погоджується та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При цьому, ч.1 ст. 8 зазначеного вище Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
У статті 236 ГПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Приписами п. 3 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів. Зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем позивачу для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.
Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного): по-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник судового процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача; по-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до початку розгляду господарським судом справи по суті; по-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність першого і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказів; б) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Відсутність однієї з перелічених підстав прийняття зустрічного позову тягне за собою повернення зустрічної позовної заяви.
Взаємозв`язок первісного і зустрічного позовів може полягати у певному їх співвідношенні, при якому зустрічне право відповідача, на захист якого ним заявлено позов: або виключає право позивача, або підриває його підставу.
Так, предметом первісного позову у даній справі є визнання права тимчасового користування земельною ділянкою у розмірі 1431 га., яка обліковується на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, що виникло на підставі договору №8 про спільний обробіток землі від 16.09.20134, укладеного між ВЧ А-4104 та ПП "Алекс".
Предметом зустрічного позову є визнання права постійного користування земельною ділянкою у розмірі 3069,2 га., яка розташована в с. Благодатне (на території Комсомольської селищної ради) Зміївського району Харківської області.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.
Апелянт вказує на те, що рішенням виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року вирішено видано державний акт на право користування землею полігону ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця Готвальдівського району Харківської області.
Вказане рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року є чинним.
На час виготовлення державного акту на право користування землею 1990 рік, землекористувач знаходився в Готвальдівському районі Харківської області та державний акт виготовлявся саме на полігон ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця, оскільки відомості щодо місцезнаходження ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця на території Готвальдівського району Харківської області на час виготовлення державного акту відсутні.
Також, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність помилки в Державному акті на право користування земельною ділянкою, оскільки останній видавався на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської районної ради народних депутатів від 03.04.1990 року, яким затверджено видання державного акту на право користування землею саме полігону ХВВАУЛ ім. С.І. Грицевця, нині Військова частина НОМЕР_1 .
Відповідно до Переліку земельних ділянок землекористувачів Міністерства оборони України, на яких можливе ведення господарської діяльності з вирощування сільськогосподарських культур, землекористувачем та балансоутримувачем земельної ділянки за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Благодатне, є Військова частина А4104.
До складу земельної ділянки площею 3069,2 га, землекористувачем якої є саме Військова частина А-4104, за державним актом на право користування земельною ділянкою 1990 року серії Б№047623 входить земельна ділянка у розмірі 1431 га.
Колегія суддів зазначає, що вимоги позивача за зустрічним позовом мають однорідний характер, ті самі підстави виникнення та підтверджуються одними і тими самим доказами, а правовідносини, які склалися між сторонами у даній справі випливають з тих фактичних обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача за первісним позовом, оскільки як у первісному так і у зустрічному позовах тотожні предмети доказування, а саме право користування земельною ділянкою.
Окрім того, як було зазначено вище, зустрічну позовну заяву відповідачем було подано з дотриманням вимог частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 року).
Таким чином, на думку колегії суддів, позивачем при зверненні з зустрічним позовом не порушені передбачені частинами 1 та 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України правила подання зустрічної позовної заяви, а отже, господарський суд першої інстанції дійшов необґрунтованих та передчасних висновків про повернення позовної заяви.
Отже, приймаються до уваги аргументи апелянта щодо того, що у первісному та зустрічному позовах однакові предмети доказування право користування земельною ділянкою, зустрічні позовні вимоги можуть бути розглянуті в одному провадженні з первісним позовом та їх розгляд залежить від розгляду первісного позову.
Європейський суд з прав людини у справі "Воловік проти України" (заява №15123/03), визначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Тому, судові акти щодо відмови у розгляді тощо, які є формалізованими, не відповідають самій меті розгляду на предмет прийнятності, та фактично позбавляють доступу до суду.
Отже, висновок місцевого господарського суду про повернення зустрічної позовної заяви на підставі частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)
Таким чином, аргументи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Військової частини А-4104 слід задовольнити.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, з передачею справи на розгляд до господарського суду Харківської області.
Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, ч.6 ст. 275, п. 4 ч. 1 статті 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Чугуїв задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 14.03.2018р. у справі №922/329/16 скасувати.
Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23.04.2018 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.