ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018р. Справа №914/2243/17

місто Львів

За позовом: Приватного підприємства «Кантрансбуд», м. Львів

до відповідача: Закритого акціонерного товариства «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд», м. Львів

про стягнення 1 200 721, 96 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

Суть спору:

Позовну заяву подано приватним підприємством «Кантрансбуд», м. Львів до закритого акціонерного товариства «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд», м. Львів про стягнення 1 200 721, 96 грн.

Ухвалою господарського суду від 13.11.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 28.11.2017р.

28.11.2017р. та 11.12.2017р. розгляд справи відкладено з підстав, викладених у відповідних ухвалах.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", відповідно до положень якого Господарський процесуальний кодекс України було викладено у новій редакції. Згідно з п. 9 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження або позовного провадження (загального або спрощеного).

В судових засіданнях 01.02.2018р., 08.02.2018р. та 12.02.2018р. оголошувалась перерва, про що представники сторін ознайомлені під розписку.

Ухвалою суду від 27.02.2018р. продовжено підготовче провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.03.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 27.03.2018р. оголошувалась перерва до 24.04.2018р., про що представники сторін ознайомлені під розписку.

В судове засідання 24.04.2018р. представники сторін зявились. Заявили клопотання про задоволення заяви про затвердження мирової угоди, від 30.01.2018р .

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, створивши у відповідності ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

04.09.2014р. між приватним підприємством «Кантрансбуд» (позивач, за договором субпідрядник) та закритим акціонерним товариством «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд» (відповідач, за договором генпідрядник) укладено договір підряду №04/09/2014-15.

Відповідно до умов зазначеного договору, генпідрядник доручає, а субпідрядник зобовязується своїми та залученими силами та коштами, з використанням власної техніки, інструментів, власних матеріалів та матеріалів наданих генпідрядником, за завданням генпідрядника, виконати передбачені цим договором роботи, а саме: земляні роботи, влаштування монолітних залізобетонних конструкцій, влаштування водовідведення та дренажу, влаштування гідроізоляції, оздоблювальні роботи, влаштування освітлення та електричних мереж, влаштування системи пожежогасіння, влаштування системи вентиляції, влаштування засобів контролю доступу (п.1.1).

Загальна вартість робіт передбачених в п.1.1 даного договору визначається у договірній ціні (Додаток №1 до даного договору), яка погоджена сторонами (п. 2.1).

Генпідрядник здійснює оплату за виконані роботи на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт по формі КБ-2в та КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін, при відсутності зауважень, на протязі 2-х банківських днів після підписання вказаних актів (п.2.3).

Пунктом 4.1.1 договору підряду передбачено обовязок субпідрядника належним чином виконати роботи визначені в п.1.1 цього договору.

Згідно п. 4.2.4 договору підряду, генпідрядник зобовязаний приймати виконаний субпідрядником обєм робіт по формі КБ-2в, формі КБ-3 і проводити оплату згідно договірної ціни та в терміни передбачені даним договором.

На виконання взятих на себе зобовязань позивачем виконано роботи згідно договору підряду №04/09/2014-15, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2015р., квітень 2015р., травень 2015р. та жовтень 2015р., а також актом 14-03/15 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2015р., актом 02-04/15 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2015р., актом 05-05/15 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2015р., актом 04-10/15 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2015р. підписаними та скріпленими печатками сторін при відсутності зауважень (в матеріалах справи).

Однак, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобовязання щодо оплати за виконані роботи виконав лише частково, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 1 173 207, 84 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період січень 2016р. серпень 2017р., підписаним та скріпленим печатками сторін, а також довідкою позивача про стан заборгованості відповідача №06/02/18-1 від 06.02.2018р. (в матеріалах справи). Дана обставина визнана відповідачем.

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно п.3.2. вищевказаної постанови, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

На підставі зазначених норм, позивачем за прострочення виконання зобовязання правомірно нараховано відповідачу 4 049, 97 грн. 3% річних та 23 464, 16 грн. інфляційних втрат відповідно до розрахунку, поданого у позовній заяві та довідці про стан заборгованості від 06.02.2018р. (в матеріалах справи).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з неналежним виконанням закритим акціонерним товариством «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд» своїх зобовязань щодо оплати за роботи, виконані приватним підприємством «Кантрансбуд», згідно договору підряду №04/09/2014-15 підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та становить 1 173 207, 84 грн. основного боргу, 4 049, 97 грн. 3% річних та 23 464, 15 грн. інфляційних втрат.

Щодо заяви сторін про затвердження мирової угоди від 30.01.2018р. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши текст поданої суду мирової угоди від 30.01.2018., судом встановлено, що згідно п.3 сторони мирової угоди домовилися, що Закрите акціонерне товариство «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд» передає у власність, шляхом визнання права власності в рахунок погашення боргу, Приватному підприємству «Кантрансбуд» наступне нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 238, а саме:

1. А - Будівля БЗЦ-1, загальною площею 1290,2 кв. м;

2. Б - склад БЗЦ, загальною площею 134,1 кв.м;

3. В - склад БЗЦ, загальною площею 34,1 кв.м;

4. Г - навіс, загальною площею 71,7 кв.м;

5. Д - цементні банки, загальною площею 148,7 кв.м;

6. Е - навіс, загальною площею 88,6 кв.м;

7. Є - склад, загальною площею 56,9 кв.м;

8. Ж - цементні банки, загальною площею 24,6 кв.м;

9. З - склад, загальною площею 129,1 кв.м;

10. І - склад, загальною площею 34,9 кв.м;

11. Ї - галерея, загальною площею 790,8 кв.м;

12. И - навіс, загальною площею 74,0 кв.м;

13. Й - відкритий склад, загальною площею 903,0 кв.м;

14. К - трансформаторна підстанція, загальною площею 55,0 кв.м;

15. Б-1 - приміщення компресорної, загальною площею 500,6 кв.м;

16. Б - побутові приміщення, загальною площею 20,1 кв.м;

17. В - компресорна, загальною площею 389,2 кв.м.

Згідно п.п.10.1.2., 10.1.3. Статуту закритого акціонерного товариства «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд», управління товариством здійснюють, зокрема, Спостережна рада акціонерного товариства та правління акціонерного товариства.

У відповідності до п.10.19.4. Статуту, основними повноваженнями Спостережної ради є погодження, за поданням Правління, продажу, безкоштовної передачі або ліквідації основних засобів, обєктів нерухомості.

Основними повноваженнями Правління є, зокрема, продаж, безкоштовна передача та ліквідація основних засобів, обєктів нерухомості (за погодженням з Спостережною радою) (п. 10.26.18.).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази погодження Спостережною радою за поданням Правління відчуження обєктів нерухомості.

В той же час, судом приймається до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В матеріалах справи відсутні докази щодо державної реєстрації частини нерухомого майна, що є предметом мирової угоди, станом на момент розгляду справи в суді, а також відсутні відомості про зареєстровані речові права на зазначену нерухомість в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, передача обєктів нерухомості у власність не є предметом спору у даній справі, відтак умови мирової угоди не стосуються прав і обовязків сторін та предмету спору, таким чином, передача нерухомого майна не є виходом за межі спору, а розцінюється судом як зміна предмету спору, враховуючи той факт, що договором підряду №04/09/2014-15 не передбачено наявність підстав для передачі майна в рахунок погашення боргу. Зазначені дії сторін можуть бути врегульовані сторонами окремим цивільно-правовим договором.

Таким чином враховуючи те, що за умовами мирової угоди йдеться про відчуження нерухомого майна без згоди органу, що здійснює управління майном, здійснивши оцінку змісту та форми мирової угоди від 30.01.2018., з урахуванням розумності та обґрунтованості умов даної угоди з врахуванням предмету спору, дотримання збалансованості інтересів учасників судового процесу та інших осіб, суд не вбачає підстав для затвердження мирової угоди від 30.01.2018р. у справі №914/2243/17 за позовом ПП «Кантрансбуд» до ЗАТ «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд» у даній редакції.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 13, 46, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з закритого акціонерного товариства «Проектно-будівельне обєднання «Львівміськбуд», м. Львів, вул. Зелена, 238 () на користь приватного підприємства «Кантрансбуд», АДРЕСА_1 () 1 173 207, 84 грн. основного боргу, 4 049, 97 грн. 3% річних, 23 464, 15 грн. інфляційних втрат та 18 010, 83 грн. судового збору.

Рішення складено 26.04.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.