ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" квітня 2018 р. м. Рівне

Справа № 918/100/18

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" до Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А.", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державного агентства автомобільних доріг України, про стягнення заборгованості в сумі 181 146 грн. 17 коп.,

в засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність від 5 вересня 2017 року;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 24 лютого 2015 року;

ОСОБА_5, довіреність від 24 лютого 2015 року;

від третьої особи: не з'явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 114le0885.

У судовому засіданні 26 квітня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 лютого 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Груп" (далі Товариство) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." заборгованості за укладеним між сторонами контрактом субпідряду на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (укріплення насипу) від 1 жовтня 2015 року № 01-10/2/15 в сумі 181 146 грн. 17 коп.

В обгрунтування своїх вимог Товариство посилалося на те, що у січні 2013 року між Державним агентством автомобільних доріг України та Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." були укладені контракти підряду, за якими відповідач зобовязався здійснити капітальний ремонт автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський (контракти 2.1 та 2.2, Лоти 2.1-2.6). Зазначеним основним контрактом також було передбачено, що до виконання вказаних робіт відповідач має право залучати інших осіб на умовах субпідряду. З огляду на наведені договірні положення 1 жовтня 2015 року на підставі укладеного між відповідачем та третьою особою Основного контракту між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." та Товариством було укладено Контракт субпідряду № 01-10/2/15 на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (укріплення насипу). Згідно статті 17 цього контракту субпідряду погодження та оплата робіт, які виконувалися позивачем за вказаним контрактом, здійснювались на підставі проміжних платіжних сертифікатів. Відповідно до статей 23.9, 23.10 Контракту субпідряду з кожного проміжного платіжного сертифікату, відповідач утримав 10% суми платежу як гарантію виконання. Вказана сума гарантії підлягає поверненню. Так, утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату передачі за весь обєм робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому Основним контрактом. Водночас 23 серпня 2016 року Основний контракт між Укравтодором та відповідачем було розірвано у звязку з систематичним невиконанням та грубим порушенням відповідачем умов контракту. У звязку з розірванням Основного контракту 23 серпня 2016 року на підставі пункту 24.2 був розірваний і Контракт субпідряду, укладений між сторонами. При цьому, станом на дату подання позовної заяви відповідач не повністю повернув позивачу суму гарантійних утримань у розмірі 181 146 грн. 17 коп. Враховуючи наведене, Товариство, посилаючись на статті 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просило суд стягнути з відповідача вищенаведену суму заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року позовну заяву Товариства від 21 лютого 2018 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/100/18 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 13 березня 2018 року. Крім того, цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Державне агентство автомобільних доріг України.

27 лютого 2018 року електронною поштою до суду надійшло клопотання позивача від 27 лютого 2018 року про обєднання справ № 918/99/18 (суддя Войтюк В.Р.), № 918/100/18 (суддя Церковна Н.Ф.) та № 918/102/18 (суддя Політика Н.А.) в одне провадження.

До початку судового засідання, призначеного на 13 березня 2018 року, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду також надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 12 березня 2018 року (а.с. 141-143), в якому останній заперечив проти задоволення вимог Товариства з огляду на відсутність підписаного третьою особою Сертифікату передачі робіт в рамках Контракту, що у свою чергу свідчить про те, що встановлений Контрактом субпідряду від 1 жовтня 2015 року № 01-10/2/15 річний гарантійний строк на час звернення позивача до суду з даним позовом не сплив. Крім того, враховуючи відсутність на момент вирішення цього господарського спору підписаного між сторонами Сертифікату про завершення робіт, відповідач зазначив про те, що строк сплати позивачеві спірних гарантійних утримань не настав.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року у задоволенні клопотання Товариства про обєднання справ № 918/99/18, № 918/100/18 та № 918/102/18 в одне провадження було відмовлено, а розгляд справи відкладено на 11 квітня 2018 року.

16 березня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення третьої особи від 12 березня 2018 року (а.с. 182-184), в яких остання зазначила про те, що для належного та обєктивного зясування усіх обставин справи необхідно встановити обєм фактично виконаних Товариством робіт.

Ухвалою суду від 11 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 квітня 2018 року.

У судовому засіданні 26 квітня 2018 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача у вказаному судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 12 березня 2018 року.

Третя особа про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками справи документів їх оригіналам, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

4 січня 2013 між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) був укладений Контракт № 1754/2/9-13 щодо виконання Підрядником (відповідачем) капітального ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський (далі Основний Контракт). Зокрема, на виконання цих зобовязань щодо капітального ремонту вказаної автомобільної дороги, за лотами, тендерна пропозиція по яким була прийнята Замовником (третьою особою), були укладені Контракт 2.1: лот 2.1 (км 210+000-км 220+782, лот 2.2 (км 300+550-км 323+000), лот 2.3 ( км 258+000-км 275+000) та Контракт 2.2: лот 2.4 (км282+000-км 300+550), лот 2.5 (км 300+550-км 323+000), лот 2.6 (км 329+050- км 333+250).

1 квітня 2015 Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А." було укладено з Товариством Контракт субпідряду № 01-10/2/15 (далі Контракт) на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (Контракт 2.1. км 210+000-275+000, Контракт 2.2. км 282+000-333+250 (укріплення насипу).

Відповідно до частини 1 Контракту виконання, термін дії і початок виконанню цього контракту ґрунтуються на схваленні Інженера (пункт 4.1) і засноване на ввірені робіт субпідряднику. Жодна дія, жоден вид робіт, що відноситься до даного контракту, не може бути виконаний субпідрядником, якщо не буде отримано відповідний дозвіл, в іншому випадку за всі витрати і збитки буде відповідальним він сам.

Підрядник передає на субпідряд, а Субпідрядник бере на себе зобов'язання по виконанню робіт, усунення будь-яких виявлених дефектів і недоліків у відповідності з Технічними Специфікаціями в об'ємах і видах робіт згідно з доданою ВОР, відповідно до проекту по ремонту автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський (стаття 1 цього Контракту).

Субпідрядник гарантує якість і належне виконання робіт, при цьому дає 1 рік гарантії на основні роботи з моменту їх завершення на будмайданчику і підписанням з боку основного Замовника Сертифіката Передачі робіт, складених відповідно до статті 18 (пункт 6.1 Контракту).

Субпідрядник зобов'язується виконати доручені йому роботи, вказані в поданій Відомості обсягів робіт. Відомість обсягів робіт (далі ВОР) становить невід'ємну частину цього Контракту (пункти 8.1, 8.2).

Відповідно до пункту 12.1 Контракту субпідряду крім того, що Субпідрядник зобов'язаний забезпечити необхідну кількість трудових ресурсів, матеріали, необхідні робочі засоби і механізми, він повинен сам керувати ними з метою здачі виконуваних робіт. При цьому Підрядник не несе відповідальність за простій обладнання Субпідрядника, у зв'язку з чим ніякі фінансові компенсації даним договором не передбачені.

Згідно пункту b статті 12.2 Контракту субпідряду Субпідрядник зобов'язується також забезпечити: поставку всіх матеріалів і устаткування, необхідних для належного виконання робіт у строки, за винятком поставок, що здійснюються Підрядником.

Схвалення робіт, виконуваних за цим Контрактом, здійснюється Підрядником і Інженером за допомогою інспекції, складання та підписання відповідного Проміжного Платіжного Сертифікату. Проміжний Сертифікат складається і надається Сторонами Інженеру згідно обговореної ними схеми і містить письмовий та аналітичний опис робіт, виконаних за цим Контрактом і додатками, з докладним посиланням на позиції ВОР по кожному розділу. Проміжний Платіжний Сертифікат оформляється щомісяця на суму виконаних робіт (стаття 17 Контракту субпідряду).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було підписано Проміжні платіжні сертифікати від 9 листопада 2015 року № 1 та від 2 лютого 2016 року № 2 на загальну суму 6 695 287 грн. 29 коп. з ПДВ.

Згідно статті 18.1 Контракту при завершенні робіт за цим Контрактом буде складено Остаточний Сертифікат, котрий повинен бути схвалений, підписаний і сертифікований Підрядником і Інженером.

Розрахунок суми до оплати розраховується на підставі цін, зазначених у Відомості обсягів робіт, у відповідності з пунктом 23.2, з урахуванням коефіцієнта, який визначається співвідношенням офіційного курсу Євро, встановленого Національним Банком України на день підписання Проміжного сертифікату до офіційного курсу Євро, встановленого Національним Банком України на день підписання Сторонами відомості обємів робіт, який становить - 23,857501 грн. за 1 євро на 1 жовтня 2015 року (пункт 22.2 Контракту субпідряду).

Підрядник перераховує Субпідряднику аванс у розмірі 10% від загальної Договірної ціни робіт на розрахунковий рахунок Субпідрядника протягом 5 робочих днів після отримання авансового платежу від Основного Замовника. Підрядник буде утримувати з вартості робіт вартість поставлених Підрядником обладнання, матеріалів, оренди машини механізмів Підрядника. Підрядник буде утримувати з вартості робіт вартість поставлених Підрядником обладнання, матеріалів, оренди машин і механізмів Підрядника (пункт 23.1 Контракту).

За пунктом 23.2 Контракту субпідряду не пізніше 25 числа кожного місяця Субпідрядник повинен подати Підряднику Протокол оцінки виконаних робіт відповідно до статті 17 даного Контракту та умовам Основного Контракту; згодом Субпідрядник і Підрядник на цій основі складають і підписують Проміжний Платіжний сертифікат на оплату виконаних робіт.

За змістом пунктів 23.9, 23.10 Контракту субпідряду з кожного Проміжного Платіжного Сертифікату Підрядник буде утримувати 10% суми платежу, як гарантію виконання. Утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату Передачі на весь обсяг робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому Основним Контрактом.

Зі змісту наявних у матеріалах справи Проміжних платіжних сертифікатів від 9 листопада 2015 року № 1 та від 2 лютого 2016 року № 2 (а.с. 91, 93) вбачається, що згідно вказаних документів загальна сума гарантійних утримань становить 557 940 грн. 61 коп.

Відповідно до пункту d статті 24.1 Контракту субпідряду останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема: на вимогу підрядника в односторонньому порядку, при цьому останній повинен повідомити Субпідрядника за 10 календарних днів до моменту розірвання цього Контракту субпідряду. В такому випадку, після закінчення вказаного в цьому пункті терміну, контракт субпідряду вважається розірваним з наступного дня без укладення додаткових угод.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що 4 серпня 2016 року Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) було направлено позивачу повідомлення про розірвання контракту № 154/2/9-13 з огляду на невиконання зобовязань за Основним договором та порушення окремих його вимог, на підставі статті 15.2 (Припинення дії Замовником), а також статті 15.6 (Корупційна або шахрайська практика) Загальних умов Основного Контракту.

Дане повідомлення було отримано відповідачем 8 серпня 2016 року. З вказаної дати почався перебіг 14-днів, після спливу яких дія Основного Контракту припиняється.

У той же час слід зазначити, що питання щодо проведення взаєморозрахунків між відповідачем та третьою особою є предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати (Париж, Франція). Крім того, відповідно до наданих представниками відповідача у судових засіданнях пояснень, предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати є також і питання щодо факту розірвання вказаної угоди.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Товариство посилалося на те, що згідно статті 17 вищенаведеного Контракту субпідряду погодження та оплата робіт, які виконувалися позивачем за вказаним контрактом, здійснювались на підставі проміжних платіжних сертифікатів. Відповідно до статей 23.9, 23.10 контракту субпідряду з кожного проміжного платіжного сертифікату, відповідач утримав 10% суми платежу як гарантію виконання. Вказана сума гарантії підлягає поверненню. Так, утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату передачі за весь обєм робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому Основним контрактом. Водночас 23 серпня 2016 року Основний контракт між Укравтодором та відповідачем було розірвано у звязку з систематичним невиконанням та грубим порушенням відповідачем умов контракту. У звязку з розірванням Основного контракту 23 серпня 2016 року на підставі пункту 24.2 був розірваний і Контракт субпідряду, укладений між сторонами. При цьому, позивач вказав, що загальна сума Проміжних платіжних сертифікатів від 9 листопада 2015 року № 1 та від 2 лютого 2016 року № 2 склала 6 695 287 грн. 29 коп. з ПДВ, тоді як відповідачем було оплачено за виконані роботи лише 6 514 141 грн. 12 коп. Відтак, станом на дату подання позовної заяви відповідач не повністю повернув позивачу суму гарантійних утримань у розмірі 181 146 грн. 17 коп.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до частини 1 статті 193 ГК України, статті 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом статей 837, 875 ЦК України та статті 318 ГК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Як було зазначено вище, за замістом статей 23.9, 23.10 Контракту субпідряду з кожного проміжного платіжного сертифікату, відповідач утримав 10% суми платежу як гарантію виконання. Вказана сума гарантії підлягає поверненню. Так, утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату передачі за весь обєм робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому Основним контрактом

Слід зазначити, що відповідно до статті 1 Контракту субпідряду від 1 жовтня 2015 року № 01-10/2/15 підрядник передав на субпідряд, а Субпідрядник взяв на себе зобов'язання, зокрема, по усуненню будь-яких виявлених дефектів і недоліків у відповідності з Технічними Специфікаціями в об'ємах і видах робіт згідно з доданою ВОР, відповідно до проекту по ремонту автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський.

Відповідно до пункту 6.1 Контракту субпідряду Субпідрядник гарантує якість і належне виконання робіт, при цьому дає 1 рік гарантії на основні роботи з моменту їх завершення на будмайданчику і підписанням з боку основного Замовника Сертифіката Передачі робіт, складених відповідно до статті 18.

Проте судом встановлено, що Остаточного Сертифікату за укладеним між сторонами Контрактом Субпідряду від 1 жовтня 2015 року № 01-10/2/15 підписано не було. Будь-яких доказів щодо вчинення дій сторонами для підписання даного Сертифікату суду не подано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що на час вирішення даного спору передбачений положеннями вищевикладеної угоди гарантійний строк не сплинув, у звязку з чим не настав і строк розрахунків, передбачений пунктом 23.10 Контракту субпідряду, за якою утримані суми гарантійних платежів підлягають поверненню в наступному порядку: 50% - при підписанні Сертифікату передачі за весь обєм робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому Основним контрактом.

Слід також наголосити, що вказаний порядок сплати утриманих сум у повній мірі відповідає порядку сплати утримань, визначеному Основним Контрактом, укладеним між відповідачем та третьою особою.

Суд також звертає увагу на те, що за змістом пункту 11.9 Основного Контакту обовязки підрядника не вважаються виконаними до тих пір, поки Інженер не видасть Підряднику Сертифікат про завершення робіт із зазначенням дати, на яку Підрядник виконав свої зобовязання у відповідності з Контрактом. Інженер видає Сертифікат про завершення робіт протягом 28 днів після завершення дати останнього періоду відповідальності за дефекти, або після надання Підрядником усієї документації підрядника та завершення проведення випробувань всіх робіт, включаючи усунення дефектів. Тільки Сертифікат про завершення робіт вважається прийняттям робіт.

Крім того, представник позивача у судових засіданнях посилався на неможливість підписання Остаточного Сертифікату у звязку з розірванням Основного Контракту та Контракту субпідряду, що фактично позбавляє Товариство права на отримання передбачених договором гарантійних платежів. У той же час позивачем не було у встановленому законом порядку доведено належними та допустимими доказами юридичного факту розірвання вищенаведених договірних відносин з огляду, зокрема, на те, що питання щодо проведення взаєморозрахунків між відповідачем та третьою особою, а також питання щодо факту розірвання укладеного між ними Контракту, на даний час є предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати (Париж, Франція).

Також суд зазначає, що у своїй позовній заяві Товариство в якості нормативно-правового обгрунтування своїх вимог посилалося на статті 525, 526, 629 ЦК України (а.с. 7), які регулюють загальні положення про зобовязання і його виконання, а також загальні положення про договір. У той же час у судових засіданням представник позивача обґрунтовував вимоги Товариства на підставі статті 1212 ЦК України, тоді як посилання на вказану норму містяться лише у розділі "Щодо підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем" позовної заяви Товариства, проте відсутні в обґрунтуваннях останнім підстав для предявлення позову. Слід також зазначити, що позивач просив суд стягнути з відповідача спірну суму грошових коштів як заборгованість, в той час як положеннями статті 1212 ЦК України регулюється не стягнення заборгованості, а підстави повернення майна, набутого чи збереженого особою за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Суд також наголошує на наступному.

Згідно приписів статті 884 ЦК України підрядник гарантує досягнення об'єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об'єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду може бути встановлено право замовника сплатити передбачену договором частину ціни робіт, визначеної у кошторисі, після закінчення гарантійного строку (частина 5 цієї статті), про що і було домовлено сторонами у пункті 23.10 укладеного між сторонами Контракту субпідряду.

Враховуючи вищезазначену умову Контракту субпідряду та положення ЦК України слід дійти висновку, що гарантійні утримання, які були включені до умов цього Контракту, за своєю природою є забезпеченням виконання умов Контракту щодо належної якості фактично виконаних робіт, тобто частини виконаного зобовязання за договором.

Положеннями статті 653 ЦК України визначені правові наслідки зміни або розірвання договору.

Так, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його умови щодо зобов'язань сторін, спеціально передбачених для застосування на випадок порушення зобов'язань і після розірвання договору, з огляду на характер цього договору, за яким відповідач виконує умови договору до його розірвання щодо оплати за виконані роботи, а позивач, виконавши такі роботи, несе відповідальність за їх якість.

Розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання угоди, у тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань з урахуванням умов договору та структури забезпечення якості робіт.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, яке проведено належним чином, а розірвання договору не є підставою для припинення гарантійних утримань, якими забезпечується якість виконання зобов'язання, що виникло до розірвання договору.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, якщо презумпція правомірності договору не спростована, усі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Аналогічні по суті правові висновки щодо наслідків розірвання договору викладені у постановах Верховного Суду України у справах № 3-136гс11, 6-213цс15, 6-639цс15, 6-495цс15, 6-939цс15, 6-1562цс15.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, у звязку з чим в позові Товариства слід відмовити.

Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "02" травня 2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.