номер провадження справи 4/21/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 Справа № 908/469/18

м.Запоріжжя

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133);

до відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1)

про стягнення заборгованості за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 в розмірі 1985 грн., пені в розмірі 127,91 грн., інфляційних втрат в розмірі 136,55 грн., 3 % річних в розмірі 37,52 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Малайдах К.С.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 3182 від 08.12.2016;

від відповідача не зявився;

20.03.2018 на адресу господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про стягнення заборгованості за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 в розмірі 1985 грн., пені в розмірі 127,91 грн., інфляційних втрат в розмірі 136,55 грн., 3 % річних в розмірі 37,52 грн.

20.03.2018 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 26.04.2018.

У судовому засіданні 26.04.2018справу розглянуто, прийнято та оголошено, вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі ст., ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст., ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, на підставі яких просить позов задовольнити, стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради 1985, 00 грн. основного боргу за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 5Т-11 від 25.10.2011, пені - 127,91 грн., 3 % річних 37,52 грн., інфляційних втрат 136,55 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву з доказами на його обґрунтування у строк встановлений судом (до 19.04.2018) не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або недостатність часу для подання відзиву суду не повідомив.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради () є: 71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/469/18 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 26.03.2018 про відкриття провадження у справі, яка 30.03.2018 була отримана уповноваженою особою Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код Р 790)

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/469/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Дослідивши докази і заслухавши усні пояснення представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (теплопостачальна організація, позивач у справі) та Комунальним підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (споживач, відповідач у справі) укладений Договір на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії №5Т-11 (далі за текстом Договір).

Відповідно до п.п. 1.1.-1.2. договору позивач зобов'язався відпустити відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води у об'ємах, вказаних у додатку № 1, з параметрами теплоносія згідно температурному графіку теплової мережі, затвердженого головним інженером позивача, узгодженого з місцевими органами влади, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати спожиту теплову енергію за встановленими тарифами в строки, передбачені даним договором.

Згідно п. 2.1. договору (з врахуванням додаткової угоди № 1 від 08.07.2013р.), теплова енергія відпускається споживачу відповідно до теплових навантажень згідно додатків №№ 1, 3, 4 даного договору у вигляді гарячої води на наступні потреби: опалення та вентиляція у опалювальний період 1,619 Гкал/ч; гаряче водопостачання 0,068 Гкал/ч.

Відповідно до п.п. 3.2.4. договору № 5Т-11 споживач зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і у строки, які передбачені договором.

Пунктом 3.2.17 договору сторони узгодили, що по закінченні звітного місяця, споживач зобов'язаний підписати надані нарочно з боку теплопостачальної організації акти про надання послуг із виробництва, транспортування та постачання теплової енергії у 3-х примірниках протягом двох робочих днів, з моменту отримання, з обовязковим зазначенням дати підписання акту та по 2 примірники актів повернути представнику теплопостачальної організації, який надає споживачу податкову накладну.

Згідно п. 6.1. договору (з врахуванням додаткової угоди № 2 від 20.06.2014), розрахунковим документом на оплату є 2-х сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-х сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію, визначену як сума: тарифу на виробництво теплової енергії, тарифу на транспортування теплової енергії, тарифу на постачання теплової енергії, які затверджується уповноваженим до відповідного законодавства органом, переглядається та вступає в дію в установленому діючим законодавством порядку.

Пунктом 6.4. договору (з врахуванням додаткової угоди № 1 від 08.07.2013р.) сторони визначили наступний порядок розрахунків: оплата за відпущену теплову енергію, враховуючи транспортування та постачання теплової енергії, здійснюється споживачем щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації. Можливі і інші форми розрахунків за відпущену теплову енергію по Договору, які не суперечать діючому законодавству.

Відповідно з п. 10.1 договору він вважається укладеним із моменту його підписання споживачем та теплопостачальною організацією. Строк дії договору - до 31.12.2012. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до припинення строку його дії жодна зі сторін не заявить про закінчення його дії.

Сторонами не надано доказів припинення дії договору на поставку теплової енергії №5Т-11 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії від 25.10.2011, отже договір продовжує діяти.

На виконання умов договору на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії позивачем у за травень 2017року було надано відповідачеві послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на загальну суму 1985,00грн., що підтвержується наступними актами, а саме:

- ОСОБА_1 №43/05 від 31.05.2017 про надання послуг з постачання теплової енергії на суму 1584,52 грн.;

- ОСОБА_1 №44/05 від 31.05.2017 про надання послуг з транспортування теплової енергії на суму 393,58 грн.;

Акт №45/05 від 31.05.2017 про надання послуг з виробництва теплової енергії на суму 6,90 грн.

При цьому, вказані ОСОБА_1 за травень 2017року підписані та скріплені печатками позивача, відповідача без жодних претензій та зауважень. (Оригінали зазначених документів досліджувалися судом в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії - залучені до матеріалів справи).

Таким чином, позивач взяті на себе зобовязання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що проводиться за фактично відпущену енергію.

Відповідач свої зобов'язання за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 належним чином не виконав, вартість наданих позивачем послуг з виробництва, транспортування та постачання спожитої теплової енергії за травень 2017року в сумі 1985,00 грн. не сплатив, чим порушив умови договору.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

09.08.2017 позивачем на адресу відповідача направлена претензія за вих. №16301/1710 про оплату заборгованості за договором на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії №5Т-11 від 25.10.2011.

Відповідачем зазначена претензія отримана, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 38).

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач не здійснив оплату за надані позивачем послуги з виробництва, транспортування та постачання спожитої теплової енергії за травень 2017року в сумі 1985,00 грн., факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується фактичними обставинами справи. Строк оплати наданих послуг настав 30.06.2017.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з КП Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради 1985,00 грн. заборгованості документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 127,91 грн., за період з 30.06.2017 по 28.12.2017, яка обгрунтована п. 6.5 договору.

Відповідно до п. 6.5 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013 «В случае просрочки уплаты предоставленных услуг в срок, предусмотренньїй п. 6.4 настоящего Договора, Потребитель обязан оплатить Теплоснабжающей организации пеню за все время просрочки в размере одной учетной ставки НБУ, что действовала в период, за который платится пеня, от суммы просроченного платежа за каждый день просрочки оплаты».

Згідно статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що заявлений до стягнення розмір пені не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, та розмір, що визначений сторонами у договорі. Фактично позивачем пеню нараховано за однією обліковою ставкою НБУ, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Пеня в сумі 127,91 грн. підлягає стягненню у повному обсязі.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Сума втрат від інфляції грошових коштів за прострочення виконання грошового зобовязання, згідно розрахунку позивача, за період з липня 2017 по січень 2018 становить 136, 55грн., а сума річних процентів, за період з 30.06.2017 по 14.02.2018, складає 37,52 грн.

Судом перевірено правильність нарахування витрат від інфляції грошових коштів та 3% річних і встановлено, що вимоги в цій частині є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція, Запорізька обл., м. Енергодар до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, Запорізька обл., м. Енергодар задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, ) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) 1985 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 05 коп. основного боргу, 127 (сто двадцять сім) грн. 91 коп. пені, 917 (дев'ятсот сімнадцять) грн. 28 коп. штрафу, 37 (тридцять сім) грн. 52 коп. 3 % річних, 136 (сто тридцять шість) грн. 55 коп. інфляційних втрат та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 02 травня 2018р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.