ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3703/17

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Васильківської міської ради

(адреса: 08601, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 2, код 34627780)

до товариства з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД

(адреса: 03058, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 34, код 21450612)

про розірвання договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

вiдповiдача - ОСОБА_2

Обставини справи:

Позивач, Васильківська міська рада звернулась до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД про розірвання договору оренди земельної ділянки №49 від 11.12.2007.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 11.12.2007 ТОВ «Либідь ЛТД» (орендар) зобовязався своєчасно сплачувати орендну плату, а Васильківська міська рада (орендодавець), має передбачене законом та умовами договору право на своєчасне отримання орендної плати у встановленому розмірі, а також право розірвати договір у разі порушення його умов. У звязку із систематичною несплатою орендної плати за землю позивач звернувся до господарського суду та просить розірвати договір оренди земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.12.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2018.

22.02.2018 через канцелярію суду представник відповідач подав відзив на позовну заяву.

12.03.2018 через канцелярію суду представник позивача подав відповідь на відзив.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.03.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 12.04.2018.

У судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.12.2007 між Васильківською міською радою Київської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно умов п. 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер № :11:010:0004), яка знаходиться по вул. Зарічній в м. Василькові Київської області, згідно рішення сімнадцятої сесії Васильківської міської ради пятого скликання № 09.31-17-V від 06 квітня 2007 року.

Згідно п. 2. договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,50 га.

Відповідно до п. 4. договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 876 950, 00 грн.

Пунктом 6. договору передбачено, що договір укладено на 15 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 7. договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 3, 0 відсотка нормативної грошової оцінки, що становить 116 308 грн. 50 коп. на рік.

Пунктом 8. договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно п. 9. договору орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати щомісяця протягом 3 календарних днів місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 10. договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором; - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 12. договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду під будівництво котеджного містечка.

Пунктом 13. договору передбачено, що цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови.

Пунктом 27. договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку.

Згідно п. 34. договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - у Васильківському міському відділі земельних ресурсів.

11.12.2007 даний договір було зареєстровано у Васильківському відділі Київської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що вчинено запис № 49.

11.12.2007 між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (кадастровий номер № :11:010:0004) загальною площею 5,50 га, що знаходиться по вул. Зарічній в м. Василькові.

Рішенням господарського суду Київської області від 13.06.2012 у справі №14/039-12 за позовом Васильківської міської ради Київської області до ТОВ «Либідь-ЛТД» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки було задоволено позовні вимоги та внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 11.12.2007 р., земельної ділянки площею 5, 50 га, кадастровий номер земельної ділянки: :11:010:0004, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, м. Васильків, Київська область, укладеного між Васильківською міською радою (ідентифікаційний код 34627780) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Либідь-ЛТД (ідентифікаційний код 21450612), зареєстрованого у Васильківському відділі Київської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України за № 49, замінивши у пункті 7. договору положення „3, 0 відсотка на „5, 0 % відсотків.

Отже, з урахуванням рішення господарського суду Київської області від 13.06.2012 у справі № 14/039-12, п. 7 договору передбачає, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 5,0 відсотків нормативної грошової оцінки, що становить 243122,76 грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо внесення орендної плати не виконав належним чином. Внаслідок чого Васильківська міська рада Київської області звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД про стягнення 213644,17 гривень за період з травня 2012 року по лютий 2014 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 22.05.2014 у справі №911/1364/14 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ТОВ Либідь-ЛТД на користь Васильківської міської ради Київської області 213644,17 гривень заборгованості за договором №49 від 11.12.2007 за період з травня 2012 по лютий 2014 року.

Посилаючись на систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань з внесення орендної плати, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1438932,70 гривень, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить розірвати договір оренди земельної ділянки №49 від 11.12.2007, укладений між Васильківською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про оренду землі" оренда землі -це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, і платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом „д" ст. 141 Земельного кодексу України встановлено, що систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Як передбачено ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Умова про внесення орендної плати, передбачена ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", належить до істотних умов договору оренди в розумінні ч.1 ст. 638 ЦК України та ст. 284 ГК України. Дотримання зазначеної умови є обов'язковим для відповідача згідно зі ст. 629 ЦК України, а її порушення зумовлює правомірність ініціювання питання про розірвання договору відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року № 6, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі"основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Умовами п. 29 договору оренди земельної ділянки від 11.12.2007 передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

1. взаємною згодою сторін;

2. рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використання, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати щомісяця протягом 30 календарних днів місяця, наступного за звітним.

Рішенням господарського суду Київської області від 22.05.2014 у справі №911/1364/14 позовні вимоги Васильківської міської ради до ТОВ «Либідь-ЛТД» про стягнення 213644,17 гривень задоволено повністю, стягнуто з ТОВ Либідь-ЛТД на користь Васильківської міської ради Київської області 213644,17 гривень заборгованості за договором №49 від 11.12.2007 за період з травня 2012 по лютий 2014 року.

Вищевказаним рішенням було встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Либідь-ЛТД», всупереч умовам договору та вищевказаним нормам чинного законодавства тривалий не виконувало свої зобовязання щодо своєчасної сплати орендної плати.

Однак, відповідач до цього часу судове рішення від 22.05.2014 у справі №911/1364/14 не виконав.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Порушення відповідачем зобовязань щодо внесення орендної плати мало систематичний характер та відбувалося тривалий час, починаючи з травня 2012 року по лютий 2014 року, що підтверджується рішення господарського суду Київської області від 22.05.2014 у справі №911/1364/14.

З огляду на викладене, вимога Васильківської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь-ЛТД» про розірвання договору оренди земельної ділянки №49 від 11.12.2007, укладений між Васильківською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Либідь-ЛТД є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що позивач в 01.06.2012, прийнявши рішення «Про створення ландшафтного парку «Стугна», вчинив дії, які позбавили можливість відповідачу використовувати в подальшому дану земельну ділянку, примусово відчужив її для суспільної необхідності, що у відповідності до п. 28 договору оренди та ст. 31 Закону України «Про оренду землі» стало підставою для припинення його дії з 01.06.2012, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Згідно з п. 23 договору оренди орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Пунктом 28 договору оренди передбачено, що дія договору припиняється у звязку з примусовим відчуженням земельної ділянки з метою суспільної необхідності, в порядку встановленому законом.

Рішенням Васильківської міської ради від 01.06.2012 «Про створення ландшафтного парку «Стугна»» було вирішено створити ландшафтний парк «Стугна» місцевого значення на території згідно із додатком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об'єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів у їх власників або користувачів.

Виходячи із змісту зазначеного рішення від 01.06.2012, суд зазначає, що воно не передбачало вилучення земельної ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» в разі необхідності вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів для потреб регіональних ландшафтних парків провадиться в порядку, встановленому законодавством України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності - перехід права власності на земельні ділянки, інші об'єкти нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, до держави чи територіальної громади з мотивів суспільної необхідності за рішенням суду; суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону, в разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об'єктів для суспільних потреб зазначені об'єкти можуть бути примусово відчужені в державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення: об'єктів національної безпеки і оборони; лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів, необхідних для їх експлуатації; об'єктів, пов'язаних із видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення; об'єктів природно-заповідного фонду; кладовищ.

Відповідно до частини 3 статті 15 Закону, примусове відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності здійснюється за рішенням суду.

Однак, позивач не пропонував відповідачу відмовитися від орендної ділянки для суспільних потреб, до суду із позовом про примусове вилучення земельної ділянки не звертався, оскільки рішення від 01.06.2012, на яке посилається відповідач, не передбачало вилучення земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача, а отже посилання відповідача, що зазначеним рішенням у відповідача було вилучено земельну спірну земельну ділянку є безпідставними.

З огляду на вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем доведено та документально підтверджено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Заперечення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, вимогам діючого законодавства та спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про розірвання договору оренди земельної ділянки №49, укладеного 11.12.2007 між Васильківською міською радою товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь ЛТД», правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди земельної ділянки №49 від 11.12.2007, укладений між Васильківською міською радою (адреса: 08601, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 2, код 34627780) та товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь ЛТД» (адреса: 03058, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 34, код 21450612).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Либідь ЛТД» (адреса: 03058, м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 34, код 21450612) на користь Васильківської міської ради (адреса: 08601, Київська обл., м. Васильків, вул. Володимирська, 2, код 34627780) 1600,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 12.04.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 23.04.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Т.Д. Лилак