РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 922/4113/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. при секретарі судового засідання Кимлик Ю.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі

Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Транс Плюс»

про стягнення 16.016.069,05 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Яців О.Р., довіреність № 399 від 28.09.2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Харківської області передані вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Транс Плюс» 16.016.069,05 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ПФК Магнум» було укладено кредитний договір про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії (траншевої) № 9/2016-К від 27.09.2016. В забезпечення виконання кредитного договору між банком та ТОВ «Регіон Транс Плюс» укладено договір поруки № 325/2016-П від 27.09.2017. У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором відповідач зобов'язаний перерахувати позивачу заборгованість у розмірі 16.016.069,05 грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у сумі 14.961.947,18 грн., простроченої заборгованості по процентах у розмірі 320.464,12 грн. та 733.657,75 грн. пені. Позивач зазначає, що відповідачем порушено вимоги ст.ст. 526, 530, 536,549, 553, 610, 611, 612, 629,1049, 1054 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2017 порушено провадження у справі № 922/4113/17.

Ухвалою Господарського суду Харківської області № 922/4113/17 від 18.12.2017, у зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Господарського процесуального кодексу України в новій редакції, справу відповідно до ст. 247 цього Кодексу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.01.2018 справу № 922/4113/17 передано за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Матеріали справи № 922/4113/17 були отримані Господарським судом міста Києва 05.02.2018 та згідно автоматизованої системи документообігу суду передані на розгляд судді Сіваковій В.В.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.02.2018 для розгляду справи визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4113/17 від 06.02.2018 підготовче засідання призначено на 27.02.2018; встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 06.02.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 910 за адресою: 01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 39, офіс 2, яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 16.01.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 06.02.2018 (номер відправлення 910) було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 19.02.2018 з позначкою «не зареєстровано».

В підготовчому засіданні 27.02.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.03.2017.

В підготовчому засіданні 13.03.2018 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.04.2017.

В судовому засіданні 03.04.2018 судом з'ясовані питання, зазначені у ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.04.2018.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4113/17 від 03.04.2018 відповідача викликано у підготовче засідання, яке відбудеться 24.04.2018. Дану ухвалу у відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України було 05.04.2018 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 700.

Проте, конверт разом з ухвалою від 03.04.2018 (номер відправлення 700) було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 14.04.2018 з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

При цьому згідно інформації з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» в мережі Інтеренет вбачається, що 15.03.2018 та 14.04.2018 відбулись невдалі спроби вручити адресату поштового відправлення за номером 700.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день (14.04.2017) невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду від 03.04.2018.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 24.04.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (Банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПФК Магнум» (позичальник) було укладено кредитний договір про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії (траншевої) № 9/2016-К (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію (далі - кредит або кредитна лінія) з загальним лімітом в сумі 15.000.000, грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3 цього договору, розмір яких не може перевищувати 100,000001 процентів річних. За користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 1.3.1 даного договору процентна ставка встановлюється в розмірі 24% річних.

Згідно з п. 1.3.1 кредитного договору кредитна лінія відкривається з 27.09.2016 по 26.09.2017 (включно).

Спір виник внаслідок того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому відповідач як поручитель має сплатити наявну заборгованість та нараховані штрафні санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється окремими траншами на підставі заявки позичальника про надання кредиту (траншу) за формою, що визначена в додатку 1 до договору в межах невикористаного загального ліміту кредитування, шляхом перерахування траншу на поточний рахунок позичальника, відкритий в АТ «Укргазбанк», зазначений в заявці, за умови виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором. Заявка позичальника є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору розмір та строк користування кожним окремим траншем визначається у відповідній заявці. При цьому строк користування кожним окремим траншем визначається виключно в межах строку кредитування, зазначеного в пп. 1.3.1 цього договору та може становити 90 календарних днів з моменту отримання траншу. Продовження строку користування траншем можливе за окремою заявкою позичальника (додаток 2 до цього договору).

Згідно з п. 3.6 кредитного договору погашення кожного окремого траншу позичальника здійснює в строк та на рахунок, зазначений у відповідній заявці. У разі непогашення кредиту (траншу) в розмірі та строки, визначені в пп. 1.3.2 цього договору та/або у відповідній заявці, з наступного банківського дня заборгованість за кредитом (траншем) вважається простроченою заборгованістю.

Позичальником згідно кредитного договору було вчинено наступні заявки про надання кредиту (траншу). що прийняті Банком до виконання: № 1 від 11.10.2016 на суму 2.184.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 09.01.2017; № 2 від 20.10.2016 на суму 295.890,08 грн., дата повернення траншу не пізніше 07.12.2016; № 3 від 26.10.2016 на суму 4.359.420,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 24.01.2017; № 4 від 27.10.2016 на суму 1.809.989,50 грн., дата повернення траншу не пізніше 16.12.2016; № 5 від 31.10.2016 на суму 919.359,74 грн., дата повернення траншу не пізніше 19.01.2017; № 6 від 01.11.2016 на суму 301.664,93 грн., дата повернення траншу не пізніше 20.01.2017; № 7 від 14.11.2016 на суму 3.140.590,75 грн., дата повернення траншу не пізніше12.02.2017; № 8 від 15.11.2016 на суму 425.925,58 грн., дата повернення траншу не пізніше13.02.2017; № 9 від 22.11.2016 на суму 316.469,92 грн., дата повернення траншу не пізніше20.02.2017; № 10 від 06.12.2016 на суму 667.800,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 06.03.2017; № 11 від 08.12.2016 на суму 639.999,84 грн., дата повернення траншу не пізніше 08.03.2017; № 12 від 09.12.2016 на суму 180.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 09.02.2017; № 13 від 19.12.2016 на суму 144.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 07.02.2017; № 14 від 20.12.2016 на суму 643.200,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 20.03.2017; № 15 від 21.12.2016 на суму 49.320,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 03.02.2017; № 16 від 26.12.2016 на суму 639.999,84 грн., дата повернення траншу не пізніше 24.03.2017; № 17 від 13.01.2017 на суму 2.456.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше15.04.2017; № 18 від 03.02.2017 на суму 2.002.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 05.05.2017; № 19 від 07.02.2017 на суму 1.540.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 08.05.2017; № 20 від 13.02.2017 на суму 2.310.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 12.05.2017; № 21 від 14.02.2017 на суму 3.572.800,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 15.05.2017; № 22 від 20.03.2017 на суму 1.750.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 16.06.2017; № 23 від 20.03.2017 на суму 1.300.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 16.06.2017; № 24 від 18.04.2017 на суму 2.525.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 14.07.2017; № 25 від 10.05.2017 на суму 2.000.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 07.08.2017; № 26 від 10.05.2017 на суму 1.540.625,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 07.08.2017; № 27 від 15.05.2017 на суму 2.310.000,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 11.08.2017; № 28 від 18.05.2017 на суму 3.471.875,00 грн., дата повернення траншу не пізніше 15.08.2017.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит (транши) згідно зазначених вище заявок та на вказані суми, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами: TR.2469241.5629.9622 від 12.10.2016, № TR.2514399.9728.9622 від 21.10.2016; № TR.2524014.5663.7548 від 27.10.2016; № TR.2527242.7790.7548 від 28.10.2016; № TR.2532477.43451.9622 від 01.11.2016; № TR.2535174.9634.9622 від 02.11.2016; № TR.2554924.4878.7548 від 15.11.2016; № TR.2557971.6725.7548 від 16.11.2016; № TR.2571236.5889.7548 від 23.11.2016; № TR.2595662.5503.2218 від 07.12.2016; № TR.2602214.15981.7548 від 09.12.2016; № TR.2604472.18577.2218 від 12.12.2016; № TR.2618492.14788.2218 від 19.12.2016; № TR.2624338.6414.2218 від 21.12.2016; № TR.2625403.7365.2218 від 21.12.2016; № TR.2638391.7594.2218 від 27.12.2016; № TR.2668339.12908.9622 від 16.01.2017; № TR.2714706.16172.2218 від 06.02.2017; № TR.2718876.8112.2218 від 08.02.2017; № TR.2721558.6104.2218 від 14.02.2017; № TR.2731171.6705.2218 від 15.02.2017; № TR.2948596.10422.2218 від 21.02.2017; № TR.2948720.10486.2218 від 21.02.2017; № TR.3011832.23685.2218 від 18.04.2017; № TR.3043239.26280.1483 від 10.05.2017; № TR.3047532.39836.1483 від 10.05.2017; № TR.3061408.13736.1483 від 15.05.2017; № TR.3082774.11204.2218 від 18.05.2017.

Відповідно до п. 3.8 кредитного договору проценти сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом (траншем). а також в день закінчення строку, на який надано кредит (транш), у відповідності до заявки, та в день дострокового розірвання цього договору на рахунок, зазначений у відповідній заявці. У разі якщо останній день для сплати (погашення) процентів припадає на вихідний або святковий день, то така сплата здійснюється у день що передує такому вихідному або святковому дню.

Згідно з п. 3.11 кредитного договору за користування траншем, що не повернутий в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка збільшується на 5 процентних пунктів від встановленої процентної ставки на цей транш, що визначена в заявці та договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки не виконав, та заборгованість позичальника перед позивачем становить: за сумою кредиту - 14.961.947,18 грн.; за процентами за користування кредитом - 320.464,12 грн.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з: 14.961.947,18 грн. боргу по сплаті кредиту, 320.464,12 грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що позичальник, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки оплату по погашенню кредиту та сплаті процентів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що за порушення визначених в цьому договорі строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій позичальника зобов'язаний сплатити Банку неустойку (пеню), яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні кредитного договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо проведення оплат.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та процентів позичальник не виконав, позивачем нараховані пеня в розмірі 698.637,20 грн. за несвоєчасне погашення кредиту та 35.020,55 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, загалом 733.657,75 грн.

Разом з цим, 27.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» (кредитор, позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон Транс Плюс» (поручитель, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПФК Магнум» (позичальник) було укладено договір поруки № 32/2016-П (далі - договір поруки).

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору про надання кредиту у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії (траншевої) № 9/2016-К від 27.09.2016, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом у сумі 15.000.000,00 грн. строком з 27.09.2016 по 26.09.2017, процентна ставка 24% річних за строковою заборгованістю, 29% річних за простроченою заборгованістю, за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, інші комісії, а також штрафи та пені у розмірі і випадках передбачених договором з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами договору.

Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов'язань по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, позивач 03.11.2017 звернувся до відповідача, як до поручителя, з листом-вимогою № 51706/423/2017 від 02.11.2017, в якій вимагав повернення заборгованості, процентів та штрафних санкцій, яка залишено відповідачем без виконання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14.961.947,18 грн.; простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом - 320.464,12 грн.; пені в сумі 733.657,75 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон Транс Плюс» (01042, м. Київ, вул. Кудрі, 39, офіс 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 14.961.947 (чотирнадцять мільйонів дев'ятсот шістдесят одна тисяча дев'ятсот сорок сім) грн. 18 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 320.464 (триста двадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 12 коп. простроченої заборгованості по процентах, 733.657 (сімсот тридцять три тисячі шістсот п'ятдесят сім) грн. 75 коп. пені, 240.241 (двісті сорок тисяч двісті сорок одна) грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.05.2018.

СуддяВ.В.Сівакова