РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2018Справа № 910/57/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики"

до Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД"

про стягнення 102 822,31 грн

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від позивача: Вєтров В.М. за довіреністю від 22.11.2017;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (далі - позивач) подало до господарського суду міста Києва позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" (далі - відповідач) про стягнення 102 822, 31 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між ним та відповідачем було укладено Договір будівельного підряду № 115104 від 15.10.2014 та Договір будівельного підряду № 115104/2 від 15.10.2014, проте відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання в частині оплати виконаних позивачем підрядних робіт, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.01.2018 у справі № 910/57/18 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19.01.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2018 відкрито провадження у справі № 910/57/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.02.2018 підготовче засідання відкладено на 19.03.2018 року.

Представник відповідача у судове засідання 19.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/57/18 до судового розгляду по суті на 11.04.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні 11.04.2018 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 11.04.2018 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (далі по тексту - підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЕРОБУД" (далі по тексту - генпідрядник, відповідач) укладено Договір будівельного підряду № 115104 (далі по тексту - Договір-1), за умовою якого (п.2.1. Договору-1) генеральний підрядник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати з використанням матеріалів, обладнання та конструкцій власного постачання, власними силами та засобами, з використанням власних механізмів, комплекс робіт з монтажу обладнання для облаштування дитячого майданчика на об'єкті: "Будівництво Житлово-Офісного будинку з елементами соціальної інфраструктури по вул. Воровського, 21 в Шевченківському районі м. Києва", згідно з переданою генпідрядником та затвердженою замовником проектною документацією, з дотриманням чинних в Україні державних будівельних стандартів, норм і правил, та здати виконані роботи генпідряднику у відповідності з умовами даного Договору.

Відповідно до п.5.2.1. Договору-1 розрахунок за Договором відбувається наступним чином:

- (А) перший етап (аванс) часткова передплата генпідрядником на виконання робіт в сумі 36 412,50 грн. ( тридцять шість тисяч чотириста дванадцять гривень 50 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 6 068,75 грн. (шість тисяч шістдесят вісім гривень 75 копійок), протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання цього Договору.

- (Б) другий етап (аванс) часткова передплата генпідрядником на виконання робіт в сумі 36 412,50 грн. ( тридцять шість тисяч чотириста дванадцять гривень 50 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 6 068,75 грн. (шість тисяч шістдесят вісім гривень 75 копійок), протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання від підрядника повідомлення про початок виконання робіт на Об'єкті.

- (В) третій етап (оплата робіт) по факту виконання робіт, за умови підписання сторонами Акту виконаних робіт та довідки про вартість робіт, в розмірі 100 % (сто відсотків) від вартості виконаних, з утриманням авансу, передбаченого пунктами 5.2.1 (А) та п 5.2.1. (Б) цього Договору, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами Акту виконаних робіт та довідки про вартість робіт.

Згідно з п. 5.3. Договору-1 порядок оформлення сторонами Актів виконаних робіт та довідок про вартість робіт визначений п. 5.5- 5.6. цього Договору.

У відповідності до п 5.4. Договору-1 розрахунки за виконані роботи на об'єкті здійснюються генпідрядником за фактично виконані обсяги робіт, підтверджених згідно до підписаних сторонами Актів виконаних робіт та Довідок про вартість робіт, проводяться на підставі рахунків - фактур підрядника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту фактичного затвердження сторонами Актів виконаних робіт та довідок про вартість робіт.

Відповідно до п. 5.5. Договору-1 підрядник передає генпідряднику на затвердження Акти виконаних Робіт та Довідки про вартість виконаних робіт, які генпідрядник або погоджує шляхом підписання (в порядку, передбаченому п.5.6. Договору), або з письмовими зауваженнями, повертає їх підряднику.

Обсяги робіт, що включаються підрядником до Актів виконаних робіт та Довідок про вартість виконаних робіт, повинні бути підтверджені підписами представників технічного нагляду.

Згідно з п. 5.6. Договору-1 акти виконаних робіт та Довідки про вартість робіт підписуються між генпідрядником та підрядником. Обсяги робіт, що включаються підрядником до Актів виконаних робіт та Довідок про вартість виконаних робіт, повинні бути підтверджені підписами представників технічного нагляду.

Разом з Актами виконаних робіт та Довідками про вартість робіт, підрядник передає генпідряднику всю виконавчу документацію на роботи, обов'язок щодо складання якої чинними в Україні ДБН та БніП покладається на підрядника.

Відповідно до п. 14.2. Договору-1 при порушенні строків оплати, передбачених п 5.2.1. Договору з вини генпідрядника останній сплачує підряднику пеню, розраховану в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки в оплаті від суми прострочення платежу.

Відповідно до додатку №2 до Договору-1 виконання робіт повинно розпочатись на наступний робочий день, що йде за днем отримання авансу, передбаченого пунктом 5.2.1. (А) цього Договору.

Як вбачається з додатку №3 до Договору-1 сторони погодили графік фінансування:

№ з/пДата платежуСума платежуПризначення платежу
1протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання цього Договору36 412, 50 грн.Перший аванс (часткова передплата) на виконання робіт
2протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту отримання від Підрядника повідомлення про готовність Підрядника до початку монтажних робіт на Об'єкті36 412, 50 грн.Другий аванс (часткова передплата) на виконання робіт
3протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня затвердження сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3100 % (сто відсотків) від вартості виконаних робіт за звітний місяць виконаних робіт, з утриманням авансу, передбаченого цим ДоговоромОплата за виконані роботи, згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3
разом83 825, 00 грн. (вісімдесят три тисячі вісімсот двадцять п'ять гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 13 970, 83 грн.
26.04.2016 року сторонами було підписано Акт приймання виконання будівельних робіт за квітень 2016 року за Договором № 115104 від 15.10.2014 року.

Також, сторонами було укладено Договір будівельного підряду №115104/2 від 15.10.2014 року (Договір-2), за умовою якого (п.2.1. Договору-2) генеральний підрядник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати з використанням матеріалів, обладнання та конструкцій власного постачання, власними силами та засобами, з використанням власних механізмів, комплекс робіт з по облаштування дитячого майданчика зм'якшуючим поліуретановим покриттям та дитячими малюнками на об'єкті: "Будівництво Житлово-Офісного будинку з елементами соціальної інфраструктури по вул. Воровського, 21 в Шевченківському районі м. Києва", згідно з переданою генпідрядником та затвердженою замовником проектною документацією, з дотриманням чинних в Україні державних будівельних стандартів, норм і правил, та здати виконані роботи генпідряднику у відповідності з умовами даного Договору.

Відповідно до п.5.2.1. Договору-2 розрахунок за Договором відбувається наступним чином:

- (А) перший етап (аванс) часткова передплата генпідрядником на виконання робіт в сумі 67 800,60 грн. ( шістдесят сім вісімсот гривень 60 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 11 300,10 грн. (одинадцять тисяч триста гривень 10 копійок), протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання цього Договору.

- (Б) другий етап (аванс) часткова передплата генпідрядником на виконання робіт в сумі 29 057,40 грн. ( двадцять дев'ять тисяч п'ятдесят сім гривень 40 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 4 842,90 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок дві гривні 90 копійок), по факту виконання робіт, за умови підписання сторонами Акту виконаних робіт та Довідки про вартість робіт, в розмірі 100 % (сто відсотків) від вартості виконаних, з утриманням авансу, передбаченого пунктами 5.2.1 (А) цього Договору, протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами Акту виконаних робіт та Довідки про вартість робіт.

Згідно з п. 5.3. Договору-2 порядок оформлення сторонами Актів виконаних робіт та Довідок про вартість робіт визначений п. 5.5- 5.6. цього Договору.

У відповідності до п 5.4. Договору-2 розрахунки за виконані роботи на об'єкті здійснюються генпідрядником за фактично виконані обсяги робіт, підтверджених згідно до підписаних сторонами Актів виконаних робіт та Довідок про вартість робіт, проводяться на підставі рахунків - фактур підрядника протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту фактичного затвердження сторонами Актів виконаних робіт та Довідок про вартість робіт.

Відповідно до п. 5.5. Договору-2 підрядник передає генпідряднику на затвердження Акти виконаних робіт та Довідки про вартість виконаних робіт, які генпідрядник або погоджує шляхом підписання (в порядку, передбаченому п.5.6. Договору), або з письмовими зауваженнями, повертає їх підряднику.

Обсяги робіт, що включаються підрядником до Актів виконаних робіт та Довідок про вартість виконаних робіт, повинні бути підтверджені підписами представників технічного нагляду.

Згідно з п. 5.6. Договору-2 акти виконаних робіт та Довідки про вартість робіт підписуються між генпідрядником та підрядником. Обсяги робіт, що включаються підрядником до Актів виконаних робіт та Довідок про вартість виконаних робіт, повинні бути підтверджені підписами представників технічного нагляду.

Разом з Актами виконаних робіт та Довідками про вартість робіт, підрядник передає генпідряднику всю виконавчу документацію на роботи, обов'язок щодо складання якої чинними в Україні ДБН та БніП покладається на підрядника.

Відповідно до додатку №2 до Договору-2 виконання робіт повинно розпочатись на наступний робочий день, що йде за днем отримання авансу, передбаченого пунктом 5.2.1. (А) цього Договору.

Як вбачається з додатку №3 до Договору-2 сторони погодили графік фінансування:

№ з/пДата платежуСума платежуПризначення платежу
1протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання цього Договору67 800,60 грн.Перший аванс (часткова передплата) на виконання робіт
2протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня затвердження сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3100 % (сто відсотків) від вартості виконаних робіт за звітний місяць виконаних робіт, з утриманням авансу, передбаченого цим Договором, а саме 29 057, 40 грн.Оплата за виконані роботи, згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3
разом96 858, 00 грн. (дев'яносто шість тисяч вісімсот п'ятдесят вісім гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ 20 % 16 143, 00 грн.
26.04.2016 року сторонами було підписано Акт приймання виконання будівельних робіт за квітень 2016 року, за Договором № 115104/2 від 15.10.2014 року.

Окрім того, 07.07.2015 року, 21.07.2015 та 04.04.2016 року між сторонами підписано Акти на закриття прихованих робіт та Акт прийому - передачі змонтованого спортивного майданчику.

Листом від 03.11.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за Актами виконаних робіт.

Однак, вказаний лист залишився без відповіді, а заборгованість станом на момент розгляду справи не було погашено.

05.11.2015 року відповідач сплатив на користь позивача в якості передоплати 67 800,60 грн. та 36 412,50 грн., а заборгованість в розмірі 70 241,90 залишилась неоплаченою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості виконаних позивачем робіт, відповідно до умов Договору-1 та Договору-2, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з їх оплати в розмірі 70 241,90 грн. Керуючись ст.625 Цивільного кодексу України позивачем також нараховані інфляційні втрати в розмірі 10 936,70 грн., 3% річних в розмірі 2 727,15 грн., а також пеня у розмірі 18 916, 56 грн. керуючись п. 14.2. Договору-1 та Договору-2.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується вартість фактично виконаних робіт позивачем за Договором будівельного підряду №115104 від 15.10.2015 року на суму 83 825,00 грн та Договором будівельного підряду №115104/2 від 15.10.2015 року на суму 90 630,00 грн, а в загальному на суму 174 455,00 грн.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, виконав роботи за відповідну плату згідно умов Договорів, а відповідач в порушення умов Договорів не сплатив на користь позивача повну вартість виконаних робіт, та має перед позивачем заборгованість з їх сплати в розмірі 70 241,90 грн.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 70 241,90 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення сплати вартості отриманих послуг (виконаних робіт), а тому позивач, керуючись п.14.2. Договорів, просить суд стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 18 916,56 грн.

Судом встановлено, що відповідач у встановлені Договорами строки свого обов'язку по сплаті коштів за надані послуги не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в тому числі у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Згідно з п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.14.2. Договорів при порушенні строків оплати, передбачених п 5.2.1. Договору з вини генпідрядника останній сплачує підряднику пеню, розраховану в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки в оплаті від суми прострочення платежу.

Позивач розраховує пеню від суми заборгованості в розмірі 18 916,56 грн за період з 31.08.2016 року по 31.08.2017 року включно.

Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Так, враховуючи п 5.2.1. Договорів, остаточний розрахунок повинен здійснюватись протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня підписання сторонами Акту виконаних робіт.

Тобто, оскільки Акти виконаних робіт підписані сторонами 26.04.2016 року, то початок нарахування штрафних санкцій починається з наступного дня, а саме з 27.05.2016 року. Закінчується строк нарахування штрафних санкцій 27.11.2016 року.

Таким чином, позивач мав право нарахувати пеню за несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за період з 27.05.2016 року до 27.11.2016 року.

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язання за Договорами, то за розрахунком суду, з урахуванням вірного періоду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 5 035,92 грн пені за період з 31.08.2016 року по 27.11.2016 року за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договорами будівельного підряду №115104 та №115104/2 від 15.10.2014 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 10 936,70 грн та 3% річних в розмірі 2 727,15 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. М 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних с способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64). За таких обставин, на відміну від пені, 3% річних та інфляційні втрати розраховуються за весь період прострочення, а не за шість місяців.

Враховуючи вищевикладене, суд, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вказаних сум підлягають частковому задоволенню і становлять: 10 776,17 коп. інфляційних втрат та 2 663,81 коп. 3% річних.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення " рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідач не скористався своїм право та не надав суду заперечень на позов.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, вони підлягають задоволенню частково з урахуванням наведеного.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" () до Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" () про стягнення 102 822,31 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" (03680, м. Київ, вулиця Пшенична, будинок 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 21/38, літера А; ) 70 241 (сімдесят тисяч двісті сорок одну) грн 90 коп. основного боргу, 5 035 (п'ять тисяч тридцять п'ять) грн 92 коп. - пені, 10 776 (десять тисяч сімсот сімдесят шість) грн 17 коп. інфляційних втрат, 2 663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) грн 81 коп. 3% річних, 1 380 (одну тисячу триста вісімдесят) грн. 52 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.04.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова