ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3074/17
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Цісельський К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Шендрик І.С.,

від відповідача: Угненко І.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом компанії Анімаккорд Лтд до фізичної особи-підприємця Гаспарян Камо Усиковича про стягнення 167535,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.2017 р. прийнято позовну заяву компанії Анімаккорд Лтд, порушено провадження у справі № 916/3074/17 та призначено її до розгляду в засіданні суду на 03.01.2018 р.

У зв'язку з набранням чинності новою редакцією ГПК України ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2017 р. постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.01.2018 р.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 03.01.2018 р. відкладено підготовче засідання на 29.01.2018 р., а від 29.01.2018 р. - на 12.02.2018 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2018 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 19.02.2018 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження до 21.03.2018 р. та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2018 р. витребувано докази в Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та філії ,,ЮЖНЕ ГРУ" ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК".

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2018 р.

Протокольними ухвалами Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 02.04.2018 р., а від 02.04.2018 р. з урахуванням ухвали про виправлення описки від 19.04.2018 р. - до 19.04.2018 р.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 19.04.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Компанія Анімаккорд Лтд (далі - Компанія) звернулась в Господарський суд Одеської області з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Гаспаряна Камо Усиковича (далі - ФОП Гаспарян К.У.) 64000,00 грн. компенсації, посилаючись на те, що відповідач використав належний позивачу об'єкт права інтелектуальної власності без відповідного дозволу на це.

В підготовчому провадженні, а саме 26.12.2017 р. та 29.01.2018 р., Компанією подано прийняті судом до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, в яких просить стягнути з відповідача 96000,00 грн. та 167535,00 грн. компенсації відповідно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Компанія посилається, зокрема, на ст.ст.201, 421,423,424,426,431,432,438- 440,712 ЦК України ст.ст.1,3,7-9,14,15,17,50- 53 Закону України ,,Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 р. № 3792-ХІІ (із змінами), п.42 постанови пленуму Верховного Суду України ,,Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 04.06.2010 р. № 5, п.п.27,29,51,52 постанови пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 р. № 12, договір про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали ,,Маша та Ведмідь" та ,,Машині казки") від 10.12.2014 р. № ММ-2 та додаток № 1 до нього, акт передачі прав від 01.01.2015 р. № 1, чеки від 31.10.2017 р., 02.11.2017 р., 13.11.2017 р., які видано реалізатором товару в момент здійснення закупок, відеофіксацію процесу здійснених в мережі універсамів ,,Абрикос" трьох закупок контрафактних товарів із зображенням персонажів з мультиплікаційного серіалу ,,Маша та Ведмідь", права на яких належить Компанії, лист щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору від 15.11.2017 р. тощо. Розмір компенсації, який підлягає стягненню з ФОП Гаспаряна К.У., Компанія в остаточній редакції позовних вимог встановлює на рівні 45 мінімальних заробітних плат, враховуючи багаторазовість порушень, ступінь вини відповідача та інші суттєві обставини.

У відзиві на позовну заяву ФОП Гаспарян К.У. просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки надані Компанією чеки від 31.10.2017 р., 02.11.2017 р. та від 13.11.2017 р. підтверджують лише факт перерахування позивачем коштів. Вказані чеки не містять відомостей про призначення платежу, місце та суб'єкта реалізації товару. При цьому ФОП Гаспарян К.У. в своїй підприємницькій діяльності використовує інші фіскальні чеки, примірники яких залучено до матеріалів справи. Крім того відповідач зауважує, що в мережі універсамів ,,Абрикос" продаж товарів здійснює декілька суб'єктів підприємницької діяльності, у будь-кого з яких представник Компанії міг придбати контрафактний товар. Окрім цього відповідач посилається на неспіврозмірність збитків, понесених Компанією, та доходу суб'єкта господарювання при реалізації контрафактного товару, а також на малозначність порушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність їх доводів фактичним обставинам справи та нормам українського законодавства, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

10.12.2014 р. між ТОВ „Маша та Ведмідь" (Правовласник) та Компанією Анімаккорд Лтд (Набувач) укладено договір про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали ,,Маша та Ведмідь" та ,,Машині казки") № ММ-2 (Договір), відповідно до якого ТОВ „Маша та Ведмідь" передало Компанії Анімаккорд Лтд виключні права на аудіовізуальні твори - анімаційні серіали ,,Маша та Ведмідь" та ,,Машині казки".

Правовласник заявляє та гарантує, що Правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за актами передачі прав чи актам приймання-передачі виключне право на аудіовізуальні твори не буде закладено, під арештом та не буде обтяжено жодними іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого характеру (п.1.3 Договору).

До Набувача переходять права Правовласника, що є ліцензіаром за усіма діючими ліцензійними договорами (перерахованими у відповідному додатку до цього Договору), укладеними Правовласником стосовно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі за цим Договором. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити усім компаніям-ліцензіатам у письмовій формі про передачу своїх прав за діючими ліцензійними договорами (п.1.7.1 Договору).

Одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори Правовласник передає Набувачеві у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи та об'єкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назви анімаційних серіалів ,,Маша та Ведмідь" та ,,Машині казки", графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору (п.4.1 Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом усього строку дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом (п.7.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша та Ведмідь" і ,,Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно Договору. 01.01.2015 р. сторонами підписано акт передачі прав № 1до Договору.

Отже, Компанія є власником виключних прав у повному обсязі на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ,,Маша та Ведмідь", в т.ч. на малюнки ,,Маша" і ,,Ведмідь".

31.10.2017 р., 02.11.2017 р. та 13.11.2017 р. в універсамах „Абрикос", що знаходяться за адресами: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 33 та м. Одеса, пров. Покровський, 6, підприємницьку діяльність в яких здійснює ФОП Гаспарян К.У., представнику Компанії реалізовано на загальну суму 95,00 грн. контрафактний товар - ,,Яйцо Маша и Медведь" із зображенням персонажу „Маша", доказом чого являються відеофіксації закупок, товарні чеки та роздруківки з платіжного терміналу банку.

Згідно із приписами ст.418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно ч.ч.1,2 та п.п.1,10 ч.3 ст.15 Закону України „Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 р. № 3792-XII (із змінами) до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями ст.31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Частиною 1 ст.31 Закону України „Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 р. № 3792-XII (із змінами) передбачено, що автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст.15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.52 вказаного Закону України за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

В п.29 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 р. № 12 (із змінами) зазначено, що з огляду на приписи ст.33 ГПК України (в редакції Закону від 06.11.1991 р. № 1798-ХІІ) щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України „Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Ретельно проаналізувавши наведені норми матеріального права, умови договору від 10.12.2014 р. № ММ-2 та додатків до нього, доказове значення письмових та електронних доказів (чеків від 31.10.2017 р., 02.11.2017 р., 13.11.2017 р., роздруківок з платіжного терміналу банку, які видано реалізатором товару в момент здійснення закупок контрафактних товарів, відеофіксації цих закупок, листів Головного управління ДФС в Одеській області, згідно яких ФОП Гаспаряном К.У. повідомлено про універсами „Абрикос" як об'єкти оподаткування, роздруківок з сайту мережі універсамів „Абрикос", де Гаспаряна К.У. названо генеральним директором мережі, та сайту Державного підприємства ,,Український інститут інтелектуальної власності", який містить інформацію про реєстрацію за Гаспаряном К.У. торгової марки ,,Абрикос. Сеть универсамов"), господарський суд доходить висновку, що ФОП Гаспарян К.У. шляхом незаконного (без отримання субліцензії) розповсюдження товару із зображенням персонажу „Маша", яка є самостійною складовою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ,,Маша та Ведмідь", порушив належні Компанії виключні права на використання зображення цього персонажу.

Враховуючи викладене, позивач обґрунтовано вимагає стягнути з відповідача компенсацію за допущене порушення прав інтелектуальної власності.

Пунктом „г" ч.2 ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 р. № 3792-XII (із змінами) встановлено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Водночас п.3 розділу ІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р. № 1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки ,,інших виплат", про які йдеться у Законі України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України ,,Про авторське право і суміжні права", на теперішній час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, на відміну від встановленої названим вище законом розрахункової величини в розмірі 1600,00 грн. Аналогічний висновок щодо застосування законодавства зроблено в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 р. по справі № 910/8915/17, який згідно ч.4 ст.236 ГПК України повинен враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В абз.3 ч.2 ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 р. № 3792-XII (із змінами) вказано, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом „г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

В п.51.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 р. № 12 (із змінами) зазначено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст.3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Під час визначення розміру компенсації суд враховує незначний розмір доходу (95,00 грн., до складу яких входить собівартість та прибуток), отриманого внаслідок правопорушення, та відсутність доказів вчинення відповідачем порушень виключного права позивача в минулому. Одночасно має місце багаторазовість порушення та його територіальна поширеність (доведеними є три факти реалізації контрафактного товару, які відбувались в двох універсамах за різними адресами). Відтак, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та не допускаючи можливість надмірного збагачення Компанії за рахунок отриманої компенсації, суд вважає достатнім задоволення позову в сумі 32000,00 грн., що складає подвійний розмір мінімальної (16000,00 грн.) компенсації, дозволеної ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права".

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Не приймаються до уваги наведені у відзиві на позовну заяву твердження про те, що надані Компанією документи не свідчать про реалізацію товару ФОП Гаспаряном К.У., оскільки в сукупності досліджені вище докази об'єктивно підтверджують порушення прав інтелектуальної власності позивача саме відповідачем. При цьому всупереч приписам ч.1 ст.74 ГПК України останній, маючи таку можливість, не представив жодних доказів в обґрунтування своєї позиції відносно продажу контрафактного товару іншими суб'єктами підприємницької діяльності в мережі універсамів „Абрикос" у м. Одесі.

Що стосується посилань відповідача на неспіврозмірність збитків, понесених Компанією, та доходу суб'єкта господарювання при реалізації контрафактного товару, а також на малозначність порушення, то в цій частині господарський суд зазначає, що вказані обставини повинні враховуватись лише при визначенні розміру компенсації, що зроблено судом, проте не є підставою для відмови у позові, т.я. це безпосередньо не передбачено чинним законодавством, що регулює правовідносини у сфері інтелектуальної власності.

За правилами ч.9 ст.129 ГПК України …якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом встановлено виникнення спору через неправильні дії відповідача, та те, що часткове задоволення позову зумовлено обмеженням розміру компенсації з ініціативи суду, витрати позивача по сплаті судового збору, сплаченого під час подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129,232,233,238,240,241 ГПК України, вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гаспаряна Камо Усиковича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь компанії Анімаккорд Лтд (1095, Республіка Кіпр, м. Нікосія, Ніку Георгію, буд. 6, корп. С, поверх 7, офіс 703; реєстраційний номер НЕ 244451; Т.І.С. 12244451М; VAT реєстраційний номер CY10244451K; банківські реквізити: р/р LV77PARX001; банк: AS ,,Citadele banka", Republicas laukums, 2А, RIGA, LV-1010, LATVIA, SWIFT: PARXL V22) 32000/тридцять дві тисячі/ грн. 00 коп. компенсації та 1600/одну тисячу шістсот/ грн. 00 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного його тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 квітня 2018 р.

Суддя Л.В. Лічман