КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2018 р. Справа№ 910/15888/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Квазар»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. (повне рішення складено 24.01.2018р.)

по справі №910/15888/17 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до Приватного акціонерного товариства «Квазар»

про стягнення боргу, неустойки, ціна позову 307 029 450,46 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Квазар»

до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про зміну договору

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Квазар» про стягнення боргу, неустойки, ціна позову 307 029 450,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про відкриття кредитної лінії №05-В/10/47/КЛ, зі змінами та доповненнями.

Приватне акціонерне товариство «Квазар» звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про зміну договору.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що відбулась істотна зміна обставин, на які розраховував відповідач, зокрема відбулась соціально-економічна криза в Україні; відбулась зміна державної політики щодо ринку альтернативної електроенергії через прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення конкурентних умов виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії»; вказані зовнішні фактори призвели до згортання безпосередньо виробничої діяльності, внаслідок чого стала спостерігатися стійка тенденція до збільшення (накопичення) збитків.

Приватне акціонерне товариство «Квазар» зазначає, що не може скористатися обставиною, на яку розраховував, укладаючи договір, а саме виконати своє зобов'язання за кредитним договором за рахунок свого заставленого майна, оскільки банк відмовляється прийняти виконання зобов'язання за рахунок звернення стягнення на заставне майно шляхом прийняття його у власність, або шляхом його реалізації третім особам.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. по справі №910/15888/17 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Квазар» на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» 6 340 000 євро боргу за кредитом, 1 159 730,60 євро боргу по процентах, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 8 637 102,03 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 240 000 грн. витрат по оплаті судового збору. У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Квазар» відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що відповідач в порушення умов договору про відкриття кредитної лінії №05-В/10/47/КЛ не повернув одержаний кредит та не сплатив проценти за користування кредитом.

Щодо зустрічного позову, то відповідач в порушення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, не надав доказів наявності обставин, які в силу ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України дають підстави для зміни кредитного договору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Квазар» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. по справі №910/15888/17 скасувати в частині відмови уу зустрічному позові та прийняти нове рішенням, яким задовольнити зустрічний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» зазначає, що зустрічний позов ґрунтується на положеннях ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна істотної обставини, оскільки перед підписанням договору обидві сторони керувалися фінансовим станом позичальника, вартістю його активів, що давало змогу робити висновки, що виконання зобов'язань за даним договором не призведе до неплатоспроможності позичальника або неможливості виконання зобов'язань. Проте в результаті явищ, які знаходяться поза волею сторін, а саме непередбачуваної, стрімкої зміни офіційного курсу гривні до євро, стрімка та суттєва девальвація національної валюти, яка була викликана відповідним зростанням індексу інфляції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення.

12.04.2018р. у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Приватним акціонерним товариством «Квазар» заявлено клопотання про прийняття доказів до розгляду, а саме копії виконавчих написів №№5704, 5706, 5708, заяв про вчинення виконавчого напис від 22.12.2016р., постанов про відкриття виконавчого провадження №55344694, 55344700, 55500060 із супровідними листами, звіту про експертну оцінку ринкової вартості нежитлової нерухомості (ВП №5534700) із супровідним листом, повідомлення про результати визначення вартості майна від 05.02.2018р. №20.1/55344694/8, постанов Київського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018р. у справі №826/16954/17 за позовом ПАТ «Квазар» до Міністерства юстиції України, третя особа - ПАТ «Сбербанк» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №55344700, від 22.03.2018р. у справі №826/16953/17 за позовом ПАТ «Квазар» до Міністерства юстиції України, третя особа - ПАТ «Сбербанк» про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №55344694.

Відповідно до п. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Обґрунтовуючи неможливість подання доказів до суду першої інстанції апелянт зазначає, що про імовірність вчинення виконавчих написів дізнався 01.12.2017р. після ознайомлення з матеріалами справи, в процесі розгляду даної справи вчинення виконавчих написів не досліджувались.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Приватним акціонерним товариством «Квазар» надані письмові пояснення, за якими останній зазначає, що позивачем було порушено вимоги Законів України, зокрема, Закону України «Про банки та банківську діяльність» в частині видачі банківського кредиту, ст. 509 Цивільного кодексу України в частині принципів виконання зобов'язання, статті 13 Цивільного кодексу України в частині меж здійснення особою цивільних прав, що призвело до порушення прав відповідача та до його збитків у вигляді додаткових витрат з оплати процентів.

Апелянт зазначає, що при добросовісній поведінці позивача, вирішення питання щодо повернення в повному обсязі заборгованості мало відбутися 29.04.2012р. у способи передбаченими кредитним договором.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

29.04.2010р. між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк сбербанку Росії» (банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сбербанк», та Приватним акціонерним товариством «Квазар» (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 05-В/10/47/КЛ та договори про внесення змін, за умовами яких банк зобов'язався надати позичальнику невіндовлювальну кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом в розмірі 6 340 000 євро на строк до 28 квітня 2010року, а позичальник - повернути кредит та сплатити за його користування проценти визначені додатком № 1 до договору. /а.с. 9-54, т.1/.

Згідно п. 6.3 договору в редакції договору про внесення змін № 11 від 29.02.2016р., проценти нараховані відповідно дол. п.п. 6.1, 6.2 договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 робочих днів, наступних за днем закінчення періоду.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11.3. договору встановлений з дня його підписання до повного виконання зобов'язань за ним.

Судом встановлено, що банківськими виписками з рахунку відповідача за період з 29.04.2010р. по 13.09.2017р., меморіальними ордерами №3983250 від 30.04.2010р., №5182778 від 02.06.2010р., №5492378 від 09.06.2010р., меморіальними валютними ордерами № 2 від 01.02.2016р., №3 від 23.02.2016р., №4, №6 від 26.02.2016р., №8 від 02.03.2016р., №9 від 01.04.2016р., №10, №11 від 16.05.2016р., №12, №13 від 23.05.2016р., №14 від 31.05.2016р., №15 від 07.06.2016р., №16 від 23.06.2016р., №17 від 30.06.2016р., №18 від 27.07.2016р., №19 від 19.08.2016р., №20 від 20.09.2016р., №21 від 17.10.2016р., №22 від 24.11.2016р., №23 від 26.12.2016р., № 1 від 27.01.2017р., №2 від 24.02.2017р., №4 від 24.03.2017р., №5 від 24.04.2017р., №6 від 26.05.2017р., №7 від 29.06.2017р., №8 від 27.07.2017р., №9 від 28.07.2017р., №10 від 28.08.2017р. підтверджується факт перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів за договором у розмірі 6 340 000 євро, а також часткового виконання останнім зобов'язання за договором зі сплати частини належних за користування кредитом процентів у розмірі 5 284 217,91 євро.

Станом на 15.08.2017р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 6 340 000,00 євро, 1 159 730,60 євро проценти за користування кредитною лінією, 69 796 202,40 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за кредитною лінією, 8 637 102,03 грн. пені за прострочення повернення заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що відбулась істотна зміна обставин, на які розраховував відповідач, зокрема відбулась соціально-економічна криза в Україні; відбулась зміна державної політики щодо ринку альтернативної електроенергії через прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення конкурентних умов виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії»; вказані зовнішні фактори призвели до згортання безпосередньо виробничої діяльності, внаслідок чого стала спостерігатися стійка тенденція до збільшення (накопичення) збитків.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Щодо наданих доказів та посилання апелянта на подвійне стягнення, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Така підстава позову як подвійне стягнення до суду першої інстанції не заявлялась, так само матеріали справи не містять доказів зміни підстав позову.

Щодо подвійного стягнення, то відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Доказів закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого напису до суду не подано.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. у справі №910/15888/17.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2018р. у справі №910/15888/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/15888/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

М.Л. Яковлєв