РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2018Справа № 910/23061/17
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рутеніум"

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Азентікс"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АРМЕТ"

про визнання недійсним договору

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Баринова О.І.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача 1 - Криницька Н.В. за дов.

від відповідача 2 - Чабан Д.Ф. за дов.

вільний слухач: Дума Ю.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рутеніум" до товариства з обмеженою відповідальністю "Азентікс", товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "АРМЕТ" про визнання недійсним договору від 19.04.2017р. №19-04-01/17 відступлення права вимоги грошових зобов'язань (купівлі-продажу дебіторської заборгованості).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 р. відкрито провадження у справі №910/23061/17, призначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.07.2016р. між ТОВ "Рутеніум" та ТОВ «АРМЕТ» укладено Договір купівлі-продажу №01/07-П від 01.07.2016р., за умовами якого позивачем поставлено ТОВ "Науково-виробниче підприємство "АРМЕТ" товар, який останнім в повному обсязі оплачено не було, зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості в межах справи №910/9945/17. Позивач зазначає, що під час розгляду справи №910/9945/17 йому стало відомо про наявність Договору відступлення прав вимоги грошових зобов'язань (купівлі-продажу дебіторської заборгованості) №19-04-01/17 від 19.04.2017р., за змістом якого ТОВ "Рутеніум" відступив право вимоги за Договором купівлі-продажу №01/07-П від 01.07.2016р. в розмірі 4 826 451,12 грн на користь ТОВ «Азентікс». Позивач вказує, що договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань №19-04-01/17 від 19.04.2017р. має бути визнано судом недійсним, з огляду на те, що виконавчим директором позивача такий договір не укладався, а відтак він є підробленим, а також позивач не підписував акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.16 по 30.05.2017р. Також позивач, як на підставу для визнання недійсним договору відступлення прав вимоги грошових зобов'язань №19-04-01/17 від 19.04.2017р., посилається на те, що ним не передавались оригінали документів, які були укладені на виконання умов договору купівлі-продажу №01/07-П від 01.07.2016р.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що спірний договір містить підпис директора позивача та печатку позивача. Відповідач-1 зазначає, що ним було сплачено за договором відступлення права вимоги, вказаний платіж отримано позивачем, що свідчить про схвалення спірного правочину позивачем. Відповідач-1 також вказує, що відповідач-2 був ознайомлений з умовами договору про відступлення права вимоги, в зв'язку з чим починаючи з 16.11.2017р. здійснює оплату за договором купівлі-продажу на рахунок відповідача-1.

Відповідач-2 проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що на виконання умов спірного договору відступлення прав вимоги грошових зобов'язань починаючи з 16.11.2017р. здійснює оплату за договором купівлі-продажу на рахунок відповідача-1.

Позивачем заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи підпису Сороки С.В. та визначення відповідність печатки позивача на спірному договорі оригіналу.

В судовому засіданні 27.02.2018р. судом зобов'язано відповідачів надати до суду оригінал Договору відступлення права вимоги на наступне судове засідання; зобов'язано позивача надати вільні зразки підпису виконавчого директора ТОВ "РУТЕНІУМ" виконані у термін, приближений до дати підписання Договору (2017 рік) у кількості не менш 10 документів; зобов'язати позивача забезпечити явку виконавчого директора ТОВ "РУТЕНІУМ" для відібрання експериментальних зразків підпису.

В судових засіданнях 27.03.2018 року, 24.04.2018р. позивач не з'являвся, вимоги суду не виконав, явку виконавчого директора ТОВ "РУТЕНІУМ" не забезпечив.

З огляду на те, що позивачем не виконано вимоги суду щодо надання зразків підпису виконавчого директора ТОВ "РУТЕНІУМ" та не забезпечено явку виконавчого директора для відібрання експериментальних зразків підпису, у суду відсутні матеріали, які можуть бути передані на дослідження судовому експерту для вирішення поставлених позивачем у клопотанні про призначення судової експертизи питань. Отримання таких матеріалів за умови невиконання позивачем вимог суду є неможливим.

Таким чином, суд залишає без розгляду клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 27.03.2018 року відповідачем-2 надано для огляду оригінал договору відступлення прав вимоги грошових зобов'язань №19-04-01/17 від 19.04.2017р.

В судовому засіданні 27.03.2018 року судом ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити судовий розгляд справи по суті на 24.04.2018 року.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи судом, оприлюднення інформації про дату та час розгляду справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що надає можливість учасникам розгляду справи ознайомитися з інформацією про дату та час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 24.04.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Рутеніум" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Армет" (покупець) укладено договір №01/07-П купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю залізничні напіввагони моделі 12-9763 у кількості 25 одиниць, за цінами та в строки, які погоджуються сторонами та встановлюються в специфікаціях, які оформляються у вигляді додатків до договору та є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно оплатити його.

Згідно п.4.2.Договору купівлі-продажу порядок оплати товару визначається у специфікації.

Згідно п.5.4.Договору купівлі-продажу покупець приймає товар відповідно до умов цього договору з відповідним підписанням уповноваженим представниками сторін актів приймання-передачі.

Згідно специфікації №1 від 07.07.2016р. сторони погодити поставку товару на суму 13 625 000,00 грн., умови оплати: до 31.12.2016р. з моменту постачання певної партії, постачання - партіями згідно з письмовими заявками покупця, умови постачання: станція Кагамликська, Південної залізниці, строк прийняття товару - 5 (п'ять) робочих днів з моменту його доставки на станцію.

Судом встановлено, згідно видаткової накладної №ВН-00200/1 від 11.07.2016р., акту приймання-передачі від 11.07.2016р. позивач передав, а відповідач отримав залізничні на піввагони люкові для сипучих вантажів моделі 12-9763 у кількості 25 одиниць на загальну суму 13 625 000,00 грн.

За отриманий товар відповідач розрахувався частково на суму 8 798 548,88 грн., що підтверджується банківськими виписками, в зв'язку з чим неоплаченою залишилася сума у розмірі 4 826 451,12 грн.

19.04.2017р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Рутеніум" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Азентікс" (новий кредитор) укладено договір №19-04-01/17 відступлення права вимоги грошових зобов'язань (купівлі-продажу дебіторської заборгованості), за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові, та стає кредитором за зобов'язаннями ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Армет" за договором купівлі-продажу №01/07-П від 01.07.2016р. у частковому обсязі в розмірі, що становить - 4 826 451,12 грн.

Згідно п. 1.2. договору відступлення права вимоги, до нового кредитора переходить право вимоги первісного кредитора до боржника в обсязі та на умовах визначених у п. 1.1 Договору, що існують на момент укладення цього Договору та зазначені в п.1.1 Договору.

Пунктом 1.5. договору відступлення права вимоги встановлено, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами і засвідчення печатками сторін цього договору та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги первісного кредитора.

Умовами п. 3.1. договору відступлення права вимоги сторони погодили, що в момент підписання цього Договору первісний кредитор передає новому кредитору наступні документи, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника:

1. копії договорів, що зазначені в п. 1.1 цього Договору та всі додаткові угоди, акти приймання-передачі, видаткові накладні тощо, але не виключно, які свідчать та/або можуть свідчити про хід виконання, обсяг виконаних зобов'язань сторонами;

2. оригінали актів звіряння взаємних розрахунків між боржником та первісним кредитором за договорами, що зазначені в п. 1.1 цього Договору.

Згідно п.4.4. Договору відступлення права вимоги встановлено, що новий кредитор має право вимагати від первісного кредитора надання усіх документів, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Судом оглянуто оригінал договору №19-04-01/17 від 19.04.2017р., який підписаний уповноваженими представниками всіх сторін, у тому числі боржника, та скріплений відтисками печаток.

Тобто Договір №19-04-01/17 від 19.04.2017р. вчинено у письмовій формі, як і договір купівлі-продажу №01/07-П від 01.07.2016р., а відтак відповідає вимогам ст. 513 ЦК України щодо форми правочину про заміну кредитора.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач стверджує, що спірний Договір був підписаний не виконавчим директором позивача, підпис проставлений у Договорі належить неуповноваженій особі. Тобто, на думку позивача, Договір є недійсним, оскільки укладений особою, яка не мала відповідного обсягу дієздатності.

Судом встановлено, що зі сторони позивача в Договорі вчинено підпис від імені виконавчого директора Сорока С.В., договір скріплений печаткою позивача.

Як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, зробленим судом, станом на 19.04.2017 року, дату укладення договору, Сорока С.В. був керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Рутеніум», будь-яких обмежень щодо його повноважень в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців не міститься.

Тобто, суд приходить до висновку, що виконавчий директор Сорока С.В. станом на 19.04.2017 року мав достатній обсяг повноважень на укладення Договору від імені позивача.

В силу положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не наданого будь-який допустимих доказів того, що підпис від імені виконавчого директора виконано іншою особою. Більше того, позивачем не виконано вимоги суду щодо надання зразків підписів для проведення судової почеркознавчої експертизи, що унеможливило вирішення клопотання про її призначення.

Суд також звертає увагу, що згідно з частиною 3 ст. 98 ГПК висновок експерта може бути наданий у тому числі на замовлення учасника справи.

Тобто, позивач не був позбавлений можливості самостійно вжити заходів щодо проведення почеркознавчої експертизи та надати до суду відповідний висновок експерта.

Позивачем вказаних заходів вжито не було, доказів виконання підпису від імені виконавчого директора іншою особою не надано, так само не надано доказів неправомірного вибуття печатки з володіння позивача.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність факту підписання Договору від імені позивача неуповноваженою на те особою.

Стосовно доводів позивача, що не були передані документи, що підтверджують право вимоги за договором купівлі-продажу, як підстави визнання недійсним Договору, суд зазначає наступне.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Умовами п. 3.1. Договору сторони погодили, що в момент підписання цього Договору первісний кредитор передає новому кредитору документи, що посвідчують право вимоги первісного кредитора до боржника.

Наведена в п. 3.1 Договору умова щодо передання документів є зобов'язанням сторін за Договором.

У свою чергу можливе невиконання умов п. 3.1 Договору є порушенням зобов'язання, правові наслідки якого встановлені, зокрема главою 51 ЦК України, і до яких належать: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому порушення зобов'язання не належить до підстав недійсності Договору, а відтак, суд не бере до уваги наведені позивачем доводи щодо не передання ним документів як підставу недійсності Договору.

Суд також звертає увагу на те, що позивач стверджує про те, що ним не передавалися оригінали документів, при цьому зі змісту п. 3.1 Договору вбачається, що передачі підлягали саме копії договорів, що зазначені в п. 1.1 цього Договору та всі додаткові угоди, акти приймання-передачі, видаткові накладні тощо, але не виключно, які свідчать та/або можуть свідчити про хід виконання, обсяг виконаних зобов'язань сторонами і лише акти звіряння взаєморозрахунків за умовами Договору мали бути передані в оригіналах.

Так само суд не бере до уваги доводи позивача, що ним не підписувався акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.16 по 30.05.2017р.

Як було зазначено, підстави недійсності правочину визначені у ст. 215 ЦК України. Вчинення чи не вчинення сторонами договору як різновиду правочину окремих дій протягом строку його виконання не належить до підстав недійсності правочину, а може розцінюватися лише в контексті належності виконання встановлених договором зобов'язань сторін.

Відтак, обставини підписання акту звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.16 по 30.05.2017р. не впливають на дійсність Договору.

У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів існування підстав, в силу яких Договір має бути визнано недійсним, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення рішення: 27.04.18