ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/1233/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., судді Геза Т.Д., Дучал Н.М.) та на ухвалу Господарського суду Луганської області від 23.11.2017 (суддя Масловський С.В.)

за заявою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про звернення стягнення на кошти боржника, що перебувають в інших осіб

за позовом Дочірнього підприємства "Луганський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Служби автомобільних доріг у Луганській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія"

про стягнення 2 788 808,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі-ДВС) подано заяву про звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" (далі-боржник), що перебуває в інших осіб, у зв'язку з виконанням виконавчого провадження № 54179808 з примусового виконання наказу № 913/1233/16 від 17.05.2017 Господарського суду Луганської області (далі-Наказ) про стягнення з боржника на користь Дочірнього підприємства "Луганський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (стягувач) заборгованості у розмірі 2 830 640,13 грн.

Заява обґрунтована тим, що на виконанні ДВС перебуває виконавче провадження № 54179808 з примусового виконання Наказу, але згідно відповідей низки банківських установ сума заборгованості за цим провадженням не може бути погашена, у зв'язку з відсутністю у боржника грошових коштів на власних рахунках. При цьому ДВС вказує на те, що листом стягувач повідомив, що Служба автомобільних доріг у Луганській області (далі-Служба) не сплатила борг за рішеннями Господарського суду Луганської області у справах № 913/573/17, № 913/572/17, якими було стягнуто зі Служби на користь боржника відповідні кошти, у зв'язку з чим згідно статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звернути стягнення на кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.11.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2017, заяву ДВС задоволено частково, звернуто стягнення на кошти в розмірі 2 830 640,13 грн., які містяться на розрахунковому рахунку № 7799 у Державній казначейській службі України, що належать Службі та передбачені для виконання рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/573/17 від 05.09.2017, яким було стягнуто зі Служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" борг у сумі 2 788 808,00 грн., судовий збір в сумі 41 832,12 грн. та рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/572/17 від 05.09.2017 за яким було стягнуто зі Служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" борг у сумі 2 359 115, 00 грн. та судовий збір у сумі 35386,73 грн. в рахунок погашення боргу по Наказу, в іншій частині заяви відмовлено.

У касаційній скарзі боржник просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви ДВС, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

В обґрунтування доводів касаційної скарги боржник посилався на те, що у справах Господарського суду Луганської області № 913/573/17, № 913/572/13 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія", тобто заборгованість Служби за вказаними справами була передана іншій особі, що виключало підстави для часткового задоволення заяви ДВС.

У відзиві на касаційну скаргу стягувач просить залишити без змін вказані судові рішення, посилаючись на те, що судами у відповідності до норм чинного законодавства надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Луганської області від 20.02.2017 у справі № 913/1233/16, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.05.2017, стягнуто з боржника 2 788 808, 00 грн. основного боргу, 41 832, 13 грн. судового збору, відносно Служби в позові відмовлено повністю.

17.05.2017 Господарським судом Луганської області видано Наказ.

Також встановлено, що під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 54179808, яке відкрито постановою ДВС від 23.06.2017 з примусового виконання Наказу, державним виконавцем ДВС було направлено на адресу Служби вимогу про надання інформації про виконання нею рішення Господарського суду Луганської області від 05.09.2017 у справі № 913/573/17, яким було стягнуто зі Служби на користь ТОВ "Дорбудтехнологія" борг в сумі 2 788 808, 00 грн., судовий збір в сумі 41 832,12 грн. та рішення Господарського суду Луганської області від 05.09.2017 у справі № 913/572/17, яким було стягнуто зі Служби на користь ТОВ "Дорбудтехнологія" борг в сумі 2 359 115, 00 грн. та 35 386, 73 грн. судового збору, а також зобов'язано Службу врахувати інформацію про наявність за боржником заборгованості перед стягувачем та при сплаті коштів за судовим рішенням зарахувати їх на арештовані рахунки боржника.

Листом Служба повідомила ДВС про те, що рішення Господарського суду Луганської області від 05.09.2017 у справах № 913/573/17, № 913/572/17 не виконані у повному обсязі, але Служба має відповідні бюджетні призначення на розрахунковому рахунку № 7799 у Державній казначейській службі України в достатньому розмірі для виконання зазначених рішень суду та перерахування їх на розрахунковий рахунок ТОВ "Дорбудтехнологія".

При цьому встановлено, що стягувач листом від 18.10.2017 повідомив ДВС про те, що Служба не сплатила борг за рішеннями Господарського суду Луганської області у справах № 913/573/17, № 913/572/17, у зв'язку з чим просив винести постанову про накладення арешту на кошти Служби, які підлягали сплаті ТОВ "Дорбудтехнологія" за рішеннями Господарського суду Луганської області від 05.09.2017 у справах № 913/573/17, № 913/572/17.

Згідно постанови ДВС від 02.08.2017 про арешт коштів боржника станом на момент звернення до суду із даною заявою, його непогашена заборгованість перед стягувачем з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 3 114 204, 14 грн., серед яких: 2 830 640, 13 грн. - сума заборгованості за рішенням суду у справі № 913/1233/16, 283 064, 01 грн. - виконавчий збір, 300,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій.

Судами встановлено, що згідно відповідей банківських установ, в яких відкриті рахунки боржника, сума заборгованості не може бути погашена у зв'язку з відсутністю у боржника грошових коштів на власних рахунках.

Задовольняючи частково заяву ДВС, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що вказана заява є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства. Втім відмовляючи частково у її задоволенні, суд послався на те, що вимога про звернення стягнення на виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 283364,01 грн. є безпідставною, оскільки ці витрати покладаються на боржника.

Підстави для скасування судових рішень відсутні з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України" зазначив, що існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підгрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у зазначеній статті 1 Першого протоколу.

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012 констатував, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Частиною першою статті 1213 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 встановлено, що питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що розміщені на рахунках таких осіб в установах банків та інших фінансових установах, під час виконання судових рішень вирішуються господарським судом за заявою державного виконавця, приватного виконавця. Господарський суд невідкладно розглядає заяву державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін, інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця (ч.2). За результатами розгляду заяви виноситься ухвала, яка не пізніше наступного робочого дня надсилається органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю (ч.3).

Згідно статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику (ч.1). Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку (ч.2). Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих (ч.3). На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом (ч.4).

Встановивши наявність грошових коштів у певному розмірі, які містилися на відповідному розрахунку у Державній казначейській службі України, що належать Службі та передбачені для виконання рішень суду, якими були стягнуті зі Служби на користь ТОВ "Дорбудтехнологія" відповідні суми заборгованості, суди, з урахуванням наведених норм права та фактичних обставин справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що таке звернення призведе до погашення боргу за Наказом.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції, а доводи відзиву на касаційну скаргу знайшли своє підтвердження.

Посилання боржника на те, що у справах Господарського суду Луганської області № 913/573/17, № 913/572/13 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" було замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія", тобто заборгованість Служби за вказаними справами була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія", що виключало підстави для часткового задоволення заяви ДВС, є безпідставними та висновків апеляційного суду не спростовують, оскільки судами таких обставин не встановлено, а матеріали справи таких відомостей не містять.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за розгляд касаційної та апеляційної скарг у справі належить покласти на боржника.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі Господарського суду Луганської області №913/1233/16, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов