УХВАЛА

м. Київ

26.04.2018Справа № 910/5103/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., розглянувши матеріали

заяви ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Дарницьким РУ УМВС України в місті Києві 22 лютого 1996 року; ідентифікаційний код НОМЕР_1; місце реєстрації: АДРЕСА_3)

особа, щодо якої заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2; місце проживання: АДРЕСА_4)

про забезпечення позову

Обставини справи :

24.04.2018 року ОСОБА_1, як учасник ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності» (), звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову в порядку ст. 138 ГПК України.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд:

1) Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

2) Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, обтяження, перереєстрації та будь-яких реєстраційних дій щодо права власності на нерухоме майно а саме нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

3) Направити ухвалу про забезпечення позову для негайного виконання до Управління державної реєстрації (Реєстраційної служби) Головного управління юстиції у м. Києві та Відділу (центру) надання адміністративних послуг Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що він є учасником часником ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності» (), якому належить 50% статутного фонду товариства. Нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 - є власністю ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності» на підставі Договору купівлі-продажу нежидих приміщень від 14.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим номером №2273 та зареєстрованому Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 21.09.2005 у реєстрову книгу за №13П-253 за реєстровим №1910-П.

26.08.2015 року відбулися загальні збори учасників ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності», на яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №13, яким призначено Баданія Валерія Валентиновича генеральним директором ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності».

19.12.2017 року між ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності» та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) укладено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, який 19.12.2017 посвідчено Настасенко О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №2094 (надалі - Договір), за умовою якого ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності» передало у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5.

На підставі вказаного Договору, приватним нотаріусом, як державним реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38827410 від 19.12.2017 15:41:31.

На підставі викладеного, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно був внесений запис про право власності за ОСОБА_3, на нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000.

Однак, ОСОБА_1, як учасник товариства який володіє 50% статутного капіталу, не надавав згоди на відчуження належного Товариству нерухомого майна та не підписував жодних протоколів Загальних Зборів учасників Товариства з цих питань, а тому майно вибуло поза його волею.

Враховуючи, що право власності на нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 на даний час зареєстроване за ОСОБА_3, яка має права вільного володіння, користування та розпоряджання вказаним майном, в зв'язку з чим є реальна вірогідність відчуження цього майна третім особам, що в свою чергу, унеможливить виконання рішення про відновлення законних прав та інтересів заявника, як учасника Товариства.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

- 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

- 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

- 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

- 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

- 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

- 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

- 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, забезпечення права кожному на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд зобов'язаний виходити із інтересів позивача і вимог Конституції України щодо обов'язковості виконання рішень суду та вживати всі необхідні дії для забезпечення виконання рішення.

Суд зазначає, що заявником доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду у даній справі, а також може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів ОСОБА_1, як учасника ТОВ «Національна Юридична Лабораторія Інтелектуальної власності», за захистом яких останній має звернутися в встановлений ч. 3 ст. 138 ГПК України строк, та існує реальна загроза завдання майнової шкоди в разі невжиття заходів забезпечення позову.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що обраний позивачем засіб забезпечення позову є співмірним, відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідає інституту забезпечення позову в господарському процесі, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136-140, 233-235 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити в повному обсязі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

3. Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2) та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, обтяження, перереєстрації та будь-яких реєстраційних дій щодо права власності на нерухоме майно а саме нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

4. Направити ухвалу про забезпечення позову для негайного виконання до Управління державної реєстрації (Реєстраційної служби) Головного управління юстиції у м. Києві та Відділу (центру) надання адміністративних послуг Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

5. Дана ухвала набирає законної сили 26.04.2018 року та є виконавчим документом у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», який може бути пред'явлений до примусового виконання в порядку, передбаченому зазначеним Законом протягом 3 (трьох) років з наступного дня після його прийняття до 26.04.2021 року.

6. Стягувачем за даною ухвалою є: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Дарницьким РУ УМВС України в місті Києві 22 лютого 1996 року; ідентифікаційний код НОМЕР_1; місце реєстрації: АДРЕСА_3)

7. Боржниками за даною ухвалою є:

- ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2);

- будь-які інші особи, що можуть чи будуть вчиняти дії щодо відчуження, обтяження, перереєстрації та будь-яких реєстраційних дій щодо права власності на нерухоме майно а саме нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №48) (в літ. «А»), загальною площею 97,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000);

Попередити ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Дарницьким РУ УМВС України в місті Києві 22 лютого 1996 року; ідентифікаційний код НОМЕР_1; місце реєстрації: АДРЕСА_3), що згідно ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом 10 (десяти) днів.

Ухвала набирає законної сили 26.04.2018 року та відповідно до ст. 256 та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ki.arbitr.gov.ua

Суддя М.М. Якименко

Повний текст ухвали складено та підписано 26.04.2018 року.