ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 Справа № 904/10520/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецької області

до Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш", м. Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 2 641 832,28грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Козиряцька О.О.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 дов.від 02.01.2018

від відповідача ОСОБА_2 дов. № 05-34 від 13.02.2018

від відповідача ОСОБА_3 дов. № 05-164 від 07.09.17

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпрополімермаш» (далі Відповідач) про стягнення збитків у розмірі 2 641 832,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що внаслідок порушення Відповідачем зобовязання щодо своєчасної поставки Позивачу товару (роторів) за договором № 23 від 10.07.2016 року, Позивач не зміг вчасно виконати свої зобовязання за договором № ТКУ/43-15П від 25.12.2015 року з поставки на користь ТОВ «Корум Україна» вентилятора, складовою частиною якого є поставлені Відповідачем ротори, у звязку із чим Позивачу завдано збитків у вигляді сплачених на користь ТОВ «Корум Україна» неустойки та штрафних санкцій за прострочення поставки товару по договору № ТКУ/43-15П від 25.12.2015 року в сумі 2 641 832,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2018 року відкрито провадження у справі №904/10520/17, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.18.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність з його боку порушення умов договору № 23 від 10.06.2016 року в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою суду від 22.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 16.04.2018 року.

В засіданні 16.04.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 16.04.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з матеріалів справи, 25.12.2015 року між ТОВ «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» (Постачальник) та ТОВ «Корум Україна» (Покупець) був укладений договір № ТКУ/43-15П, згідно умов якого постачальник зобовязався передати в обумовлені даним договором строки покупцю товар та/або продукцію, а Покупець зобовязується прийняти вказаний товар та сплатити за нього погоджену суму (п. 1.1. Договору).

Згідно положень п. 1.2. Договору, товар постачається в асортименті, кількістю, в строки, за ціною та якісними характеристиками, погодженими Сторонами в Договору та Специфікаціях, які є невідємною частиною Договору.

12.04.2016 року сторонами договору № ТКУ/43-15П від 25.12.2015 року підписано Специфікацію № 18 згідно якої погоджено найменування товару: вентилятор ВРЦД-4.5СМ правий (механічна частина); номер та індекс стандартів, ТУ: креслення 43305.6300-04; кількість: 1 шт.; ціну 14 483 729,60 грн.; суму 17 380 475,52 грн.

Крім того, в зазначеній Специфікації сторонами погоджено умови щодо строку поставки - 31.01.2017 року, базисні умови поставки ЕХW, порядок оплати, тощо.

Згідно наданої до матеріалів справи копії креслень 43305.6300-04 (а.с. 42-47), складовою одиницею вентилятора ВРЦД-4.5СМ є ротори (позиція креслення № 26 позначення 43306.1600-02, позиція креслення № 27 позначення 43306.1600-03).

Як свідчать матеріали справи, з метою здійснення поставки вентилятора ВРЦД-4.5СМ за договором № ТКУ/43-15П, Позивач уклав із Відповідачем договір № 23 від 10.07.2016 року, згідно умов якого Відповідач (Постачальник) зобовязався поставити Позивачу (Замовник) товар, виготовлений згідно конструкторської документації.

Відповідно до умов п. 1 підписаної сторонами Специфікації № 1 до договору № 23 від 10.07.2016 року, Відповідач зобовязався здійснити Позивачу поставку наступного товар:

- ротор згідно креслень 43303.1600-02 в кількості 1 шт. за ціною 4 500 000,00 грн.;

- ротор згідно креслень 43306.1600-03 в кількості 1 шт. за ціною 4 500 000,00 грн.

на загальну суму 10 800 000,00 грн.

Пунктом 2 специфікації сторони погодили строк поставки: 180 календарних днів із дати отримання від Замовника погоджених креслень та отримання попередньої оплати

Умови оплати, погоджені сторонами наступним чином: 25% попередня оплата протягом трьох банківських днів по факту підписання договору; 25% по факту поставки заготовки валу на склад протягом трьох банківських днів (факт поставки підтверджується видатковою накладною або ТТН, які передаються Покупцю факсом або електронною поштою); 30% протягом трьох банківських днів по факту отримання Укрпоштою, факсом або електронною поштою повідомлення про готовність товару до відвантаження; 20% відстрочення платежу на 45 календарних днів з дати відвантаження товару (датою відвантаження вважається дата зазначена в накладній та ТТН).

Згідно п. 3 специфікації сторонами погоджені базисні умови поставки - ЕХW, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 147 відповідно до правил «ИНКОТЕРМС-2010».

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № 23 від 10.07.2016 року Позивач здійснив на користь Відповідача оплату суми 9 428 400,00 грн. наступними платежами:

- 19.07.2016 року 1 830 000,00 грн.;

- 21.07.2016 року 870 000,00 грн.;

- 04.11.2016 року 2 700 000,00 грн.;

- 03.03.2017 року 1 620 000,00 грн.;

- 06.04.2017 року 248 400,00 грн.;

- 21.04.2017 року 1 080 000,00 грн.;

- 12.05.2017 року 1 080 000,00 грн.;

Поставку товару Відповідач здійснив 28.02.2017 року (видаткова накладна № 2808) та 30.03.2017 року (видаткова накладна №3003).

Позивач вважає, що Відповідач допустив порушення свого зобовязання в частині своєчасної поставки товару за договором № 23 від 10.07.2016 року. За його доводами, враховуючи умови специфікації № 1 від 10.07.2016 року, Відповідач мав здійснити поставку товару в строк до 17.01.2017 року, при цьому, Позивач вважає, що відлік передбаченого п. 2 Специфікації строку поставки (180 календарних днів), слід здійснювати з дати, наступної після одержання Відповідачем 25% попередньої оплати (2 700 000,00 грн.), яка отримана останнім 21.07.2016 року.

Здійснивши оцінку умов п. 5.3. Договору № 23 від 10.07.2016 року та Специфікації № 1 до нього, суд дійшов висновку, що сторони встановили умови часткової оплатити товару до його передання Постачальником (попередню оплату) у розмірі, який становить 80% суми специфікації.

Доводи Позивача відносно того, що за погодженими сторонами умовами оплати, попередньою оплатою вважається лише платіж у розмірі 25 %, тобто частини оплати, яка має відповідну назву в специфікації, суд вважає безпідставними, адже виходячи із приписів ч. 1 ст. 693 ЦК України, положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу вимог ч. 2 ст. 712 ЦК України, попередньою оплатою є встановлені договором платежі, які покупець зобовязаний сплатити в рахунок оплати товару до його передання продавцем.

Таким чином, зважаючи на те, що п. 2 Специфікації № 1 до Договору № 23 сторони передбачили обовязок Замовника здійснити оплату товару шляхом перерахування 80 % суми (25%+25%+30%) до його передання Постачальником, датою виконання зобовязання Замовника зі здійснення попередньої оплати по договору та відповідно початком відліку строку здійснення поставки товару (180 календарних днів), є дата одержання Постачальником платежу в розмірі 8 640 000,00 грн.

Як вище встановлено судом, датою виконання Позивачем обовязку зі здійснення попередньої оплати в розмірі 80% суми за специфікацією № 1, що становить 8 640 000,00 грн. є 12.05.2017 року. Таким чином, виходячи з умов договору, Відповідач мав здійснити поставку товару в строк до 08.11.2017 року.

Враховуючи те, що фактична поставка товару Відповідачем здійснена 28.02.2017 року (видаткова накладна № 2808) та 30.03.2017 року (видаткова накладна №3003), тобто, в межах строків встановлених договором, суд вважає доводи Позивача відносно порушення Відповідачем строків поставки товару безпідставними, й такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається зі змісту позовної заяви, Позивач просить суд застосувати до Відповідача правові наслідки порушення зобовязання у вигляді відшкодування збитків.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що внаслідок порушення Відповідачем зобовязання щодо своєчасної поставки Позивачу товару (роторів) за договором № 23 від 10.07.2016 року, Позивач не зміг вчасно виконати свої зобовязання за договором № ТКУ/43-15П від 25.12.2015 року з поставки на користь ТОВ «Корум Україна» вентилятора, складовою частиною якого є поставлені Відповідачем ротори, у звязку із чим Позивачу завдано збитків у вигляді сплачених на користь ТОВ «Корум Україна» неустойки та штрафних санкцій за прострочення поставки товару по договору № ТКУ/43-15П від 25.12.2015 року.

Відповідно до положень ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 623 ЦК України, встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

З огляду на положення наведених норм матеріального права, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вище встановлено судом, Відповідач свої зобовязання щодо поставки товару виконав у строк, встановлений договором № 23 від 10.07.2016 року, тобто, не припустив порушення господарського зобовязання, що свідчить про відсутність в діях Відповідача такого обовязкового елементу складу правопорушення, як протиправна поведінка, та відповідно виключає підстави для застосування до Відповідача відповідальності у вигляді обовязку відшкодувати збитки.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені Позивачем вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.04.2018

Суддя ОСОБА_4