РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018Справа № 910/23210/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» (07300, Київська обл., Вишгородський район, місто Вишгород, ВУЛИЦЯ НАБЕРЕЖНА, будинок 7/1)
до за участю проТовариства з обмеженою відповідальністю «Хостпро» (02095, м.Київ, ВУЛИЦЯ КНЯЖИЙ ЗАТОН, будинок 2/30) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача Фізичної особи - підприємця Петрущака Андрія Романовича (81400, АДРЕСА_1) захист прав інтелектуальної власності

Представники:

від Позивача: Кошуба С.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Дроздюк Т.М. (представник за Довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостпро» (надалі також - «Відповідач») про захист прав інтелектуальної власності.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» є власником торговельної марки «Mima», проте йому стало відомо, що на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_1/ (хостинг http://hostpro.ua/) розміщено рекламування торговельної марки «Mima» й продаж товарів вказаної марки, будь - які ліцензії або дозволи на використання Відповідачем торговельної марки Позивачем не надавались, що свідчить про порушення його виключних майнових прав. За таких підстав, просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро» припинити використання зареєстрованого знака - торговельної марки «Mima» (свідоцтво №227068 від 25.05.2017), а саме: пропонування для продажу та продаж товарів вказаної торгової марки в мережі Інтернет, в тому числі на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_1/.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Бі Енд Пі Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хостпро" про захист прав інтелектуальної власності залишено без руху.

11.01.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Бі Енд Пі Груп" надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.02.2018 року.

09.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 14.02.2018 року з'явились представники Сторін. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче судове засідання на 05.03.2018 року.

22.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» надійшла відповідь на запит.

22.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» надійшла відповідь на запит.

01.03.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судове засідання 05.03.2018 року з'явився представник Відповідача. Представник Позивача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідач заявив усне клопотання про застосування положень ч.4 ст. 202 та залишення позову без розгляду. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання представника Відповідача на даній стадії судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ФОП Петрущак А.Р., зобов'язано Позивача направити копію позовної заяви з додатками на адресу Третьої особи, докази чого надати суду, надано Третій особі строк до 5 днів з дня отримання копії позовної заяви з додатками для надання письмових пояснень по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 22.03.2018 року.

22.03.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 року призначено розгляд справи по суті на 17.04.2018 року.

16.04.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю спору між сторонами.

В судове засідання 17 квітня 2018 року з'явились представники Сторін. В судове засідання представник Третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 31.03.2018 року уповноваженій особі ухвали суду від 23.03.2018 року.

В судовому засіданні 17 квітня 2018 року представник Позивача підтримав клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю спору між сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.2 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Однак, Суд звертає увагу, що господарський суд закриває провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі. За таких підстав, клопотання Позивача закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю спору між сторонами не підлягає задоволенню.

В судовому засідання представник Відповідача заявив усне клопотання про подання доказів, протягом 5 днів після прийняття рішення, про стягнення витрат понесених на правову допомогу та клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, оскільки адвокат, який приймає участь в цій справі, знаходиться в іншому судовому засіданні

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні з вказаних підстав.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Заявлене Відповідачем клопотання про оголошення перерви у зв»язку з тим, що адвокат, який приймає участь в цій справі, знаходиться в іншому судовому засіданні, задоволенню не підлягає, оскільки вказана причина не може бути визнана судом поважною, так як чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання Відповідача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 квітня 2018 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» є власником свідоцтва України №227068 на знак для товарів і послуг «Mima» (словесний), дата подання заявки - 12.09.2016; дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 25.05.2017, зареєстрований для товарів і послуг наступних класів Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП):

Безпечні крісла для дітей до транспортних засобів; верх відкидний для дитячих прогулянкових колясок; дитячі прогулянкові коляски; коляски-люльки для немовлят; протимоскітні сітки для дитячих прогулянкових колясок; чохли для дитячих прогулянкових колясок.

Лямки для переносіння немовлят; парасольки сонячні; сумки для носіння дітей; сумки - кенгуру для носіння дітей.

Високі кріселка для дітей; дитячі ліжка (колиски); килимки для дитячих манежів; манежі для дітей; матрацики дитячі на сповивання; столи настінні для сповивання дітей.

Адміністративне обробляння замовлень на купівлю; адміністрування програм лояльності для клієнтів; аналізування собівартості; бухгалтерський облік; ведення бухгалтерських книг; веб-індексування на комерційні або рекламні потреби; вивчання ринку; визначання громадської думки; виписування рахунків; готування платіжних документів; готування податкових декларацій; демонстрування товарів; забезпечування інформацією в сфері підприємницької діяльності за допомогою веб-сайтів; збирання інформації у комп'ютерні бази даних; збирання статистичних даних;інформування щодо підприємницької діяльності; маркетинг; маркетингові досліджування; машинописні роботи; надавання інформації щодо комерційних та ділових контактів; надавання онлайнових торговельних майданчиків для покупців та продавців товарів і послуг; написання сценаріїв на рекламні потреби; обробляння текстів; оновлювання рекламних матеріалів; оновлювання та ведення даних у комп'ютерних базах даних; оптимізація відвідуваності веб-сайтів; організування виставок на комерційні або рекламні потреби; орендування рекламного місця; оформлення вітрин; послуги з макетування на позування товарів та замовляння послуг для інших підприємств); пошукова оптимізація для сприяння продажам; представляння товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; прокат рекламних матеріалів; прокат рекламного часу на засобах інформування; прокат рекламного часу на засобах інформування; прокат торговельних стендів; пряме поштове рекламування; публікування рекламних текстів; радіорекламування; рекламування; рекламування з оплатою переходів на веб-сторінку за рекламним оголошенням; рекламування зовнішнє; розклеювання рекламних плакатів; рекламування поштою; рекламування через комп'ютерну мережу в режимі он-лайн; репродукування документів; розповсюджування зразків; розповсюджування рекламних матеріалів; розробляння рекламних матеріалів; сприяння продажам для інших; створювання рекламних фільмів; телевізійне рекламування; телемаркетингові послуги; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, асортименту товарів (крім їх транспортування), яке дає змогу покупцям зручно оглядати і купувати ці товари в магазинах оптової та роздрібної торгівлі, в інтернет-магазинах, а також за допомогою каталогів посилкової торгівлі або електронних засобів, в тому числі через веб-сайти або програми телемагазинів.(а.с.13-15)

21.11.2017 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист про попередження фактів порушень права інтелектуальної власності на торговельну марку «Mima», що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 21.11.2017 р. та копією фіскального чеку від 21.11.2017 р. (а.с. 16-32)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що йому стало відомо, що на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_1/ (хостинг http://hostpro.ua/) розміщено рекламування торговельної марки «Mima» й продаж товарів вказаної марки, будь - які ліцензії або дозволи на використання Відповідачем торговельної марки Позивачем не надавались, що свідчить про порушення його виключних майнових прав. За таких підстав, просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро» припинити використання зареєстрованого знака - торговельної марки «Mima» (свідоцтво №227068 від 25.05.2017), а саме: пропонування для продажу та продаж товарів вказаної торгової марки в мережі Інтернет, в тому числі на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_1/.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що він надає послуги з оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов'язану з ними діяльність, зокрема, послуги з реєстрації доменних імен в Інтернеті та послуги хостингу сайтів в Інтернеті, а реєстратором, особою, яка отримує послуги реєстрації доменного імені та послуги хостингу сайту за адресою доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1» є Фізична особа - підприємець Петрущак Андрій Романович, а не Відповідач. За таких підстав, просить Суд відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» та покласти на нього всі судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостпро».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами частини 3 статті 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 155 Господарського кодексу України, частини 1 статті 420 ЦК України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно зі ст. 492 Цивільного кодексу України торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

За приписами ст. 494 Цивільного кодексу України, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Умови та порядок видачі свідоцтва встановлюються законом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" також встановлено, що право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Згідно з частиною 4 статті 5 названого Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" зазначено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права. При цьому, використанням знака визнається:

- нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

- застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

- застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частинами 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб. Використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом:

- зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати;

- позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору. (ч.8 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг")

Згідно з ст. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Із системного аналізу відповідних законодавчих приписів в їх сукупності (зокрема, пункту 5 статті 16 і абзацу другого пункту 1 статті 20 названого Закону) випливає, що порушенням прав позивача як власника свідоцтва на знак для товарів і послуг є використання без його згоди відповідного зареєстрованого знака щодо наведених у цьому свідоцтві товарів і послуг та/або щодо товарів і послуг, споріднених з наведеними у тому ж свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману стосовно особи, яка виробляє товари чи надає послуги.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» є власником свідоцтва України №227068 на знак для товарів і послуг «Mima» (словесний), дата подання заявки - 12.09.2016; дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 25.05.2017, зареєстрований для товарів і послуг наступних класів Міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП):

Безпечні крісла для дітей до транспортних засобів; верх відкидний для дитячих прогулянкових колясок; дитячі прогулянкові коляски; коляски-люльки для немовлят; протимоскітні сітки для дитячих прогулянкових колясок; чохли для дитячих прогулянкових колясок.

Лямки для переносіння немовлят; парасольки сонячні; сумки для носіння дітей; сумки - кенгуру для носіння дітей.

Високі кріселка для дітей; дитячі ліжка (колиски); килимки для дитячих манежів; манежі для дітей; матрацики дитячі на сповивання; столи настінні для сповивання дітей.

Адміністративне обробляння замовлень на купівлю; адміністрування програм лояльності для клієнтів; аналізування собівартості; бухгалтерський облік; ведення бухгалтерських книг; веб-індексування на комерційні або рекламні потреби; вивчання ринку; визначання громадської думки; виписування рахунків; готування платіжних документів; готування податкових декларацій; демонстрування товарів; забезпечування інформацією в сфері підприємницької діяльності за допомогою веб-сайтів; збирання інформації у комп'ютерні бази даних; збирання статистичних даних;інформування щодо підприємницької діяльності; маркетинг; маркетингові досліджування; машинописні роботи; надавання інформації щодо комерційних та ділових контактів; надавання онлайнових торговельних майданчиків для покупців та продавців товарів і послуг; написання сценаріїв на рекламні потреби; обробляння текстів; оновлювання рекламних матеріалів; оновлювання та ведення даних у комп'ютерних базах даних; оптимізація відвідуваності веб-сайтів; організування виставок на комерційні або рекламні потреби; орендування рекламного місця; оформлення вітрин; послуги з макетування на позування товарів та замовляння послуг для інших підприємств); пошукова оптимізація для сприяння продажам; представляння товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; прокат рекламних матеріалів; прокат рекламного часу на засобах інформування; прокат рекламного часу на засобах інформування; прокат торговельних стендів; пряме поштове рекламування; публікування рекламних текстів; радіорекламування; рекламування; рекламування з оплатою переходів на веб-сторінку за рекламним оголошенням; рекламування зовнішнє; розклеювання рекламних плакатів; рекламування поштою; рекламування через комп'ютерну мережу в режимі он-лайн; репродукування документів; розповсюджування зразків; розповсюджування рекламних матеріалів; розробляння рекламних матеріалів; сприяння продажам для інших; створювання рекламних фільмів; телевізійне рекламування; телемаркетингові послуги; розміщування в одному місці, на користь іншим особам, асортименту товарів (крім їх транспортування), яке дає змогу покупцям зручно оглядати і купувати ці товари в магазинах оптової та роздрібної торгівлі, в інтернет-магазинах, а також за допомогою каталогів посилкової торгівлі або електронних засобів, в тому числі через веб-сайти або програми телемагазинів.(а.с.13-15)

Як зазначає Позивач, йому стало відомо, що на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_1/ (хостинг http://hostpro.ua/) розміщено рекламування торговельної марки «Mima» й продаж товарів вказаної марки, будь - які ліцензії або дозволи на використання Відповідачем торговельної марки Позивачем не надавались.

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", використанням знака визнається, зокрема, застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Статтею 431 Цивільного кодексу України встановлено, що порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

За змістом ст. ст. 16 та 432 Цивільного кодексу України способами захисту прав інтелектуальної власності є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Так, Згідно з положеннями Регламенту:

- реєстратор - це особа, що надає послуги, необхідні для технічного забезпечення реєстрації, делегування та функціонування ДІ;

реєстрант - це особа, в інтересах якої здійснюється реєстрація та делегування приватного доменного імені (пункт 2).

Зміни до запису про ДІ вносяться виключно на підставі заявки, яку надсилає реєстратор до реєстраційної системи (підпункт 7.3.3 пункту 7.3).

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи №910/23210/17 Судом здійснено запит Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», Товариству з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» про надання даних (відомостей) про реєстранта веб-сайту http://ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, 22.02.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» надійшли відповіді на запити, в яких повідомили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест» не надає послуги з реєстрації доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_1 і не розміщує вказаний веб-сайт на своїх технічних майданчиках, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» не має змоги надати інформацію щодо власника сайту. Інформацію про реєстраторів доменних імен можна отримати через сервіс WHOIS, який є джерелом публічної інформації про доменні імена.

Отже, Судом здійснено пошук у мережі Інтернет на веб - сайті https://www.whois.com/ з метою встановлення інформації про власника веб-сайту http://ІНФОРМАЦІЯ_1, з приводу чого Суд відзначає, що за пошуком назви домену «ІНФОРМАЦІЯ_1» вбачається, що особою, яка надає послуги, необхідні для технічного забезпечення реєстрації, делегування та функціонування доменного імені є ТОВ «Хостпро»; інформація про особу, в інтересах якої здійснюється реєстрації та делегування приватного доменного імені є непублічною.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостмайстер» (Адміністратор публічного домену) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостпро» (Реєстратор) було укладено Договір про надання послуг №R12/6, відповідно до умов якого Адміністратор надає Реєстратору на умовах та в порядку, визначеному даним Договором, Регламентом публічного домену (надалі Регламент, опублікований в мережі Інтернет за адресою https://hostmaster.ua/policy/21d.ua та є публічно доступним), послуги з адміністрування доменних імен в публічних доменах, визначені у Додатку №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною (надалі Додаток №1 до Договору), а Реєстратор приймає та оплачує вищевказані послуги. (а.с.93-103)

Згідно з п.1.2 Договору Адміністратор, діючи в рамках Договору, здійснює заходи з адміністративного супроводу доменного простору в публічних доменах, визначених Додатком №1 до Договору, а Реєстратор здійснює заходи по наповненню та супроводу (коригування, внесення змін тощо) інформації щодо доменних імен, контактів, серверів імен в Реєстрі публічних доменів, що визначені у Додатку №1 до Договору (надалі Реєстр публічного домену, Реєстр).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що реєстратор зобов'язаний:

здійснювати заходи по укладанню договорів з третіми особами (реєстрантами) з метою реєстрації та супроводу доменних імен на їх користь;

здійснювати заходи по наповненню та супроводу (коригування, внесення змін тощо) інформації щодо доменних імен, контактів, серверів імен в Реєстрі, на виконання мети здійснення реєстрацій та супроводу доменних імен на користь третіх осіб - Реєстрантів у суворій відповідності до умов Регламенту;

забезпечити точність та правдивість інформації про Реєстрантів та інших контактів в доменних іменах, яка передається Реєстратором до Реєстру для здійснення процедур реєстрації та супроводу доменних імен;

мати діючий договір з Оператором Реєстру;

надати Адміністратору повну, правдиву та точну інформацію про себе як Реєстратора, та підтримувати її в актуальному стані;

вести облік операцій з Реєстром, а також відомостей, що передаються Адміністратору;

надавати Реєстрантам та третім особам роз'яснення щодо особливостей роботи публічних сервісів whois та інших, які є невід'ємною частиною Реєстру;

не перешкоджати бажанню Реєстранта змінити поточного Реєстратора, відповідно до умов договору між Реєстрантом та Реєстратором;

у випадку знеособлення даних Реєстранта проінформувати Реєстранта про ризики, пов'язані із неможливістю ідентифікації Реєстранта доменного імені;

в разі припинення дії Договору забезпечити достовірність даних, що зазначаються реєстратором для ідентифікації Реєстранта доменного імені;

забезпечити інформування Реєстрантів та третіх осіб щодо порядку обробки їх персональних даних, в разі якщо такі дані обробляються, в тому числі передаються в реєстр та/або до інших сервісів публічного домену;

мати в своєму розпорядженні сайт для інформування Реєстрантів та третіх осіб щодо умов надання послуг з реєстрації та супроводу доменних імен;

забезпечити на своєму офіційному сайті наявність загальнодоступних матеріалів.

Цей Договір набуває чинності від 00:00:01 01.09.2012 року та діє до 00:00:01 01.09.2015 року. (п.7.1 Договору)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро» здійснює діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних систем, оброблення даних, розміщення інформації на веб-узлах і пов'язану з ними діяльність, що підтверджується інформацією, розміщеною на веб-сайті Міністерства юстиції України (а.с.88-92). У зв'язку з чим надало Фізичній особі - підприємцю Петрущаку Андрію Романовичу послуги з розміщення сайту, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача за 13.03.2017 року. (а.с.144)

Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостпро», як реєстратором доменних імен, контактів, серверів імен в Реєстрі відповідно до умов Договору про надання послуг №R12/6 від 28.08.2012 року, було подано на адресу Господарського суду міста Києва інформацію, з якої вбачається, що реєстрантом доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет та особою, яка є замовником послуги реєстрації доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет є Андрій Петрущак; особою, в інтересах якої надаються послуги хостингу сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі Інтернет є Фізична особа - підприємець Петрущак Андрій Романович. Крім того, на веб-сайті за адресою доменного імені http://epp.hostmaster.ua/contact/contact_info в Інтернет реєстр антом (gas058) доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1» вказано таку особу: Андрій Петрущак, а замовником послуг хостингу сайту за адресою доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1» в Інтернет є Фізична особа - підприємець Петрущак Андрій Романович.

Таким чином, Суд зазначає, що реєстрантом сайту «ІНФОРМАЦІЯ_1», на якому, як зазначає Позивач, розміщено рекламування товарів торговельної марки «Mima» і пропонується продаж товарів під вказаною торговельною маркою, є саме Фізична особа - підприємець Петрущак Андрій Романович, а не Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро», яке визначено в якості Відповідача у даній справі, оскільки останній здійснює лише послуги з реєстрації доменних імен в Інтернеті, є реєстратором.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро», як реєстратор доменного імені «ІНФОРМАЦІЯ_1», жодним чином не порушує права й законні інтереси Позивача стосовно торгівельної марки «Mima», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, за захистом яких Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» звернулось шляхом подання вказаного позову.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостпро» про захист прав інтелектуальної власності є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. . У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостпро» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Юридичний бутик Ярослава Олійника» (Бутик) було укладено Договір про надання правової допомоги №18/1, за змістом якого Бутик має своєчасно та якісно з моменту отримання відповідного повідомлення Клієнта про надання послуг надавати такі послуги: а) вказані Клієнтом правові послуги (захист, представництво, переговори, консультації, роз'яснення, висновки з правових питань, пошук, отримання, аналіз, дослідження, надання, підготовка, перевірка, подання документів та інформації з правових питань); б) пов'язані з правовими послугами офісні послуги (фотокопіювання, систематизація документів).

Угодою №18/1-18/2-1 від 01.02.2018 року до Договору про надання правової допомоги №18/1 від 11.01.2018 року пункт 2.6. Договору викладено в такій редакції: Клієнт має протягом 5-ти днів з моменту отримання відповідного повідомлення Бутика про сплату ціни послуг сплачувати в UAH на поточний рахунок Бутика обов'язковим безпроцентним авансом або розрахунком таку ціну послуг: а) ціну правових послуг на умовах почасової плати за ставкою визначених Бутиком фахівців - за кожну 1/10 години надання правових послуг: для фахівців 1 категорії - у сумі 679,44 UAН, але не менше еквіваленту 20,00 EUR в UAH за курсом Національного банку України (UAH - EUR) на момент ініціювання Бутиком відповідного повідомлення Клієнту, крім того податок на додану вартість за законодавством України; для фахівців 2 категорії - у сумі 509,58 UAH, але не менше еквіваленту 15,00 EUR в UAH за курсом Національного банку України (UAH - EUR) на момент ініціювання Бутиком відповідного повідомлення Клієнту, крім того податок на додану вартість за законодавством України; для фахівців 3 категорії - у сумі 339,72 UAH, але не менше еквіваленту 10,00 EUR в UAH за курсом Національного банку України (UAH - EUR) на момент ініціювання Бутиком відповідного повідомлення Клієнту, крім того податок на додану вартість за законодавством України; для фахівців 4 категорії - у сумі 169,86 UAH, але не менше еквіваленту 5,00 EUR в UAH за курсом Національного банку України (UAH - EUR) на момент ініціювання Бутиком відповідного повідомлення Клієнту, крім того податок на додану вартість за законодавством України; б) ціну офісних послуг на умовах динамічної плати у розмірі 5% ціни правових послуг, визначеної Бутиком в UAH або еквіваленті EUR в UAH за курсом Національного банку України (UAH - EUR) на момент ініціювання Бутиком відповідного повідомлення Клієнту, крім того податок на додану вартість за законодавством України.

На підтвердження попереднього розрахунку понесення ним витрат на професійну правничу допомогу Відповідачем було подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1860 Олійника Ярослава Анатолійовича та детальний опис наданих правових послуг на загальну суму в розмірі 1944 євро, про що зазначено у відзиві на позовну заяву, тобто у першій заяві по суті спору.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 17.04.2018 року представником Відповідача було заявлено усне клопотання про подання доказів протягом 5 днів після прийняття рішення на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи.

За таких підстав, розмір судових витрат, які Відповідач сплатив або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, буде встановлено Судом на підставі поданих Відповідачем доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, про що останнім було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 123, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостпро» про захист прав інтелектуальної власності - відмовити повністю.

2. Судові витрати, понесені Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостпро», покласти на Позивача у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК «Бі Енд Пі Груп».

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин