РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2018 р.Справа № 910/221/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до 1) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

2) Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне Підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської"

про стягнення 4 593,60 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендне Підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" про стягнення 4 593,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав відшкодування відповідачами суми нестачі вантажу.

Ухвалою суду від 05.01.2018 р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" залишено без руху, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви; строк на усунення - 9 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 19.02.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

26.03.2018 р. через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.02.2015 р. між Приватними акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод", (надалі - покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" (надалі - постачальник) було укладено договір №УПр15/01(надалі - договір), з урахуванням додаткових угод, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію за цінами та в кількості, вказаних в специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до умов договору № УПр15/01від 27.02.2015 р. на адресу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" по залізничним накладним №№ 51057255, 51245132, 52540085, 52540077 та 52645884 надійшло вугілля кам'яне марки Ж у вагонах №№ 60416880, 68820430, 68747435, 68206275, 68704675, вантажовідправник -Товариство з додатковою відповідальністю "Орендне Підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської".

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні № 60416880- 68,00 тон, у вагоні № 6,00тон., у вагоні № ,00 тон., у вагоні № ,00тон., у вагоні № ,00 тон, проте після прибуття вагонів на станцію Авдіївка залізницею проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України, та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: у вагоні № 60416880-1,45 тон, у вагоні № 68820430-1,20тон, у вагоні № 68747435-1,15 тон, у вагоні № 68206275-1,10 тон, у вагоні № 68704675-1,70тон, складені комерційні акти № 482803/293 від 21.07.2017 р., № 482803/318 від 03.08.2017р., № 482803/354 та № 482803/355 від 26.10.2017 р., № 482803/358 від 02.11.2017 р.

Відповідно до комерційного акту № 482803/293 по документу значиться вага: нетто 68000, тара 21500кг. При переважуванні виявилося: брутто 88050кг, нетто 66550кг, тара 21500кг, що менше ваги накладної на 1450кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 20-40см, плівкою проти видування не вкривалась, по документу вантаж маркований вапном по усій довжині вагону, розрівняний по усій довжині та ширині, фактично слабе маркований вапном, укочен. У вагоні над 2-6 люками поглиблення 7,0м*1,5м*0,5м, маркування порушено.

Відповідно до комерційного акту № 482803/318 по документу значиться вага: нетто 68000, тара 20500кг. При переважуванні виявилося: брутто 87300кг, нетто 66800кг, тара 20500кг, що менше ваги накладної на 1200кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 30см, плівкою проти видування не вкривалась, вантаж маркований вапном по усій довжині вагону, розрівняний по довжині та ширині. У вагоні над 3-4 люками поглиблення 1,5м*1,0м*0,5м, маркування у місцях поглиблення порушено.

Відповідно до комерційного акту № 482803/354 по документу значиться вага: нетто 69000, тара 20100кг. При переважуванні виявилося: брутто 87950кг, нетто 67850кг, тара 20100кг, що менше ваги накладної на 1150кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні рівномірне, нижче рівня бортів на 40см, не укочена, по документу вантаж маркований вапном по усій довжині вагону, фактично маркування відсутнє, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 7 люком поглиблення 1,5м*1,0м*0,5м.

Відповідно до комерційного акту № 482803/355 по документу значиться вага: нетто 67000, тара 21200кг. При переважуванні виявилося: брутто 87100кг, нетто 65900кг, тара 21200кг, що менше ваги накладної на 1100кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні рівномірне, нижче рівня бортів на 40см, не укочена, по документу вантаж маркований вапном по усій довжині вагону, фактично маркування відсутнє, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні з 5 по 7 люк поглиблення 4,0м*1,0м*0,8м.

Відповідно до комерційного акту № 482803/358 по документу значиться вага: нетто 69000, тара 20100кг. При переважуванні виявилося: брутто 87400кг, нетто 67300кг, тара 20100кг, що менше ваги накладної на 1700кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка, двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає. Навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 10см, рівномірна, маркування вапном, плівкою проти видування не вкривалась. У вагоні над 2-6 люками з правої сторони по ходу поїзда поглиблення 4,0м*0,5м*1,0м, над 7 люком по центру вагону поглиблення 1,0м*0,5м*1,0м, у місцях поглиблення маркування відсутнє.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим вагони №№ 60416880, 68820430, 68747435, 68206275, 68704675 з вантажем (вугілля кам'яне), прибули з недостачею.

За доводами позивача, відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 4 593,60 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення у залізничних накладних зазначено, що маса вантажу (вугілля кам'яного ) у вагоні № 60416880- 68,00 тон, у вагоні № 6,00тон., у вагоні № ,00 тон., у вагоні № ,00тон., у вагоні № ,00 тон.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, при прибутті вагонів з вантажем на станцію призначення Авдіївка, працівниками Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, що надійшов, шляхом контрольного зважування вагону на електронних вагах.

За результатами зважування було встановлено факт недостачі вантажу, що підтверджується підписаними відповідальних осіб залізничної станції Авдіївка Донецької залізниці комерційними актами, оригінали яких містяться в матеріалах справи.

Так, відповідно до комерційного акту № 482803/293 по документу значиться вага: нетто 68000, тара 21500кг. При переважуванні виявилося: брутто 88050кг, нетто 66550кг, тара 21500кг, що менше ваги накладної на 1450кг.

Відповідно до комерційного акту № 482803/318 по документу значиться вага: нетто 68000, тара 20500кг. При переважуванні виявилося: брутто 87300кг, нетто 66800кг, тара 20500кг, що менше ваги накладної на 1200кг.

Відповідно до комерційного акту № 482803/354 по документу значиться вага: нетто 69000, тара 20100кг. При переважуванні виявилося: брутто 87950кг, нетто 67850кг, тара 20100кг, що менше ваги накладної на 1150кг.

Відповідно до комерційного акту № 482803/355 по документу значиться вага: нетто 67000, тара 21200кг. При переважуванні виявилося: брутто 87100кг, нетто 65900кг, тара 21200кг, що менше ваги накладної на 1100кг.

Відповідно до комерційного акту № 482803/358 по документу значиться вага: нетто 69000, тара 20100кг. При переважуванні виявилося: брутто 87400кг, нетто 67300кг, тара 20100кг, що менше ваги накладної на 1700кг.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнається судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№ 60416880, 68820430, 68747435, 68206275, 68704675

При цьому, докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У матеріалах справи наявні копії наступних рахунків постачальника ТОВ "Добре тепло":

- №495 від 18.07.2017 р. на суму 137 658,60 грн. та Акт №495 приймання - передачі вугілля до договору № УПр15/01 від 27.02.2015р.підписаний між постачальником та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод";

- №503 від 29.07.2017 р. на суму 141 838,46 грн. та Акт №503 приймання - передачі вугілля до договору № УПр15/01 від 27.02.2015р. підписаний між постачальником та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод";

- №573 від 22.10.2017 р. на суму 131 503,18 грн. та Акт №573 приймання - передачі вугілля до договору № УПр15/01 від 27.02.2015р. підписаний між постачальником та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод";

- №582 від 29.10.2017 р. на суму 37 989,55 грн. та Акт №582 приймання - передачі вугілля до договору № УПр15/01 від 27.02.2015р. підписаний між постачальником та Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод".

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Розрахунок збитків, спричинених внаслідок недостачі, проведений позивачем з урахуванням норми відповідно до Правил перевезення вантажів. Таким чином, суд погоджується із наданим розрахунком збитків (вартості недостачі вантажу) у розмірі 4 593,60 грн.

В свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачами суду не подано.

Відповідач-1 проти задоволення позову заперечує та зазначає, що позивачем не додано належних та допустимих доказів понесених збитків, а саме - відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу.

Проте, суд зазначає, що Статут залізниць не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Отже, надані позивачем на підтвердження вартості втраченого вантажу докази, а саме: копія договору № УПр15/01 від 27.02.2015 р., специфікацій до договору, додаткових угод до договору є належними та достатніми для встановлення вартості втраченого при перевезенні залізницею вантажу та, відповідно, заявленої до стягнення з відповідача суми збитків.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 4 593,60 грн. збитків доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано і не доведено вимог, заявлених до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендне Підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", у зв'язку з чим у задоволенні вимог до вказаної особи належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 4 593,60 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ) 4 593 (чотири тисячі п'ятсот дев'яносто три) грн. 60 коп. збитків та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендне Підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської".

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зеленіна