РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа № 910/21763/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРІТІШ АВТО

КЛАБ", місто Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-

Гарант", місто Київ

про стягнення 7 139, 82 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРІТІШ АВТО КЛАБ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про стягнення 7 139, 82 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між ним та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування транспортних ризиків № 6500.001.2016 від 21.11.2016 щодо автомобіля "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1. 19.02.2017 року у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля "Mitsubishi", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 03.04.2017 у справі № 756/3065/17 водія автомобіля "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив 36 990, 00 грн. страхового відшкодування на підставі платіжного доручення № 161 від 10.03.2017. Враховуючи те, що цивільна відповідальність водія транспортного засобу "ВАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем за полісом серії АК №0677050, позивач вирішив звернутись до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, проте означені вимоги відповідачем в повному обсязі задоволені не були. Враховуючи викладене, позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2017 порушено провадження у справі № 910/21763/17, її розгляд призначено на 15.01.2018 року.

Проте, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим, ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/21763/17 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.12.2017 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2017 р.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 178 Господарського процесуального кодексу України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Талісман Страхування" правонаступником, якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "БРІТІШ АВТО КЛАБ" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір Добровільного страхування транспортних ризиків № 6500.001.2016, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2017 року о 16 год. 30 хвилин ОСОБА_4 рухаючись в м. Києві по вул. Богатирській над пр.-том Степана Бандери, керуючи автомобілем "ВАЗ 21099", державний номер НОМЕР_4, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_5, який зупинився, під керуванням ОСОБА_6, внаслідок зіткнення автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_5, нескеровано зіткнувся з автомобілем марки «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2017 року у справі № 756/3065/17.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3 було завдано механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_4, була застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050.

Відповідно до звіту № 8450 від 03.03.2017 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження складає 28 174,43 грн.

Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №1688 від 21.02.2017 року, складеного ФОП Носов В.С., вартість відновлювального ремонту, завданого власникові автомобіля «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 37 990,00 грн.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 36 990,00 грн., про що склав страховий акт № 17010101 від 03.03.2017.

Відповідно до умов договору Добровільного страхування транспортних ризиків № 6500.001.2016 від 21.11.2016 року, страхове відшкодування позивачем було здійснено в розмірі 36 990,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 161 від 10.03.2017 року.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи (1000,00 грн.), які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050 та враховуючи те, що позивачем у добровільному порядку було сплачено 20 034, 61 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача залишкову суму страхового відшкодування , що складає: 28 174,43 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) - 20 034, 61 грн. (сума яка була сплачена добровільно відповідачем) - 1000,00 грн. (франшиза) = 7 139,82 грн.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_4, яким керувала ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050, спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю марки «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., строк дії полісу з 05.10.2016 року до 04.10.2017 року.

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно пункту 36.4. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія який керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_4, встановлена у судовому порядку, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.04.2017 року у справі № 756/3065/17.

Як вже було зазначено судом, цивільно-правова відповідальність вказаної особи була застрахована у відповідача на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Mitsubishi LANCER», державний номер НОМЕР_3, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем страхового відшкодування за договором страхування у визначеному страховим актом обсязі - 87 040,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/677050 від 05.10.2016 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу та сума яка була сплачена добровільно відповідачем у розмірі 20 034,61 грн., суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 7 139, 82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин та враховуючи те, що доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування матеріали справи не містять, в зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 139, 82 грн. суми страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "БРІТІШ АВТО КЛАБ" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 39, ) 7 139 (сім тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 82 коп. страхового відшкодування, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.04.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова