номер провадження справи 24/12/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 Справа № 908/259/18

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська,4,е-mail: ) ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи № 908/259/18

за позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вулиця Промислова, 133, код 19355964)

до відповідача: Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар,проспект Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, код 32166551)

про стягнення 30 050 грн. 82 коп.

при секретарі судового засідання Вака В.С.,

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 3194 від 08.12.2016;

від відповідача не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заявлені позовні вимоги про стягнення з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради суми заборгованості за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 по актам № 43/03, № 44/03 ,№ 45/03 від 31.03.2017 в розмірі 25 977,50 грн.; пеню за прострочення оплати послуг по актам № 43/03, № 44/03, № 45/03 від 31.03.2017 за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 в розмірі 1629,82 грн.; індекс інфляції за прострочення оплати послуг по актам № 43/03,№44/03,№ 45/03 від 31.03.2017 за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 в розмірі 1896, 90 грн.; 3 % річних за прострочення оплати послуг по актам № 43/03,№ 44/03,№ 45/03 від 31.03.2017 за договором № 5Т-11 від 25.10.2011 в розмірі 546,60 грн.

Ухвалою від 19.02.2018 у справі № 908/259/18 (№ провадження 24/12/18), відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 26.03.2018 р. о 10-30.

В судове засідання 26.03.2018 представники відповідача не прибули.

В судовому засіданні 26.03.2018 р. судом відкрито підготовче засідання, зясовано, що позивач остаточно визначив предмет позову, та спір неможливо врегулювати мирним шляхом.

В обґрунтування позову позивач надав суду усі докази, а саме : - договір № 5Т-11 від 25.10.2011; додаткову угоду № 1 від 08.07.2013; додаткову угоду № 2 від 20.06.2014; додаткову угоду № 3 від 01.10.2015; копію акта № 43/03 від 31.03.2017; № 44/03 від 31.03.2017; № 45/03 від 31.03.2017; копію претензії № 28-23/11052 від 02.06.2017.

Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час проведення підготовчого судового засідання, та мав достатньо часу для підготовки письмових пояснень у справі, суд в межах судового засідання приймає рішення про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.04.2018 р. об 11-30.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання 17.04.2018 за допомогою звукозаписувального засобу.

Суд оголосив склад суду, права та обовязки сторони, зясував питання щодо відводів складу суду, заяв та клопотань. Відводів складу суду не заявлено.

В судовому засіданні 17.04.2018 присутній представник позивача оголосив вступне слово, повністю підтримав позов, з підстав, викладених у позовній заяві та послався на докази в підтвердження викладених вимог.

Суд зясував обставини справи та дослідив докази.

Після заключного слова представника позивача, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Після виходу з нарадчої кімнати, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення про часткове задоволення позову, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та розяснив порядок і строк його оскарження.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 між ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС (теплопостачальна організація, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (споживач, відповідач у справі) укладений договір №5Т-11 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (надалі-Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору «Теплоснабжающая организация обязуется отпустить Потребителю тепловую знергию в виде горячей воды в обьемах, указанных в Приложении №1, с параметрами теплоносителя согласно температурному графику тепловой сети, а Потребитель обязуется своевременно оплачивать потребленную тепловую знергию по установленным тарифам в сроки, предусмотренные настоящим договором».

Згідно з п. 3.2.17 Договору «По окончании отчетного месяца Потребитель обязан подписать предоставленные нарочно со стороны Теплоснабжающей организации акты об оказании услуг по производству, транспортировке и поставке тепловой знергии в 3-х зкземплярах на протяжении 2-х рабочих дней, с момента получения, с обязательным указанием даты подписания акта и по 2 зкземпляра актов возвратить представителю Теплоснабжающей организации, который передает Потребителю налоговую накладную».

Відповідно до п. 6.4 Договору «Оплата за отпущенную тепловую знергию, учитывая транспортировку и поставку тепловой знергии, осуществляется Потребителем ежемесячно до последнего числа месяца, следующего за отчетным, путем перечисления денежных средств на текущий счет Теплоснабжающей организации».

Договір підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками сторін.

До Договору підписані додаткові угоди №1 від 08.07.2013, № 2 від 20.06.2014, № 3 від 01.10.2015.

Згідно додаткової угоди № 1 до Договору передбачені і інші форми розрахунків. Відповідно до додаткової угоди № 2, розрахунковим документом на оплату є 2-ох сторонній акт про надання послуг з виробництва теплової енергії, 2-ох сторонній акт про надання послуг з транспортування теплової енергії, 2-ох сторонній акт про надання послуг з постачання теплової енергії. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем за фактично спожитий обсяг теплової енергії на підставі оформлених 2-ох сторонніх актів відповідно до діючого в звітний період тарифу на теплову енергію.

Договором передбачена відповідальність за його невиконання.

На виконання умов договору, позивачем відповідачу надані відповідні послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, про що між сторонами підписані наступні двосторонні акти за березень 2017:

- №43/03 від 31.03.2017 про надання послуг з виробництва теплової енергії на суму 20 736,49 грн.;

- №44/03 від 31.03.2017 про надання послуг з транспортування теплової енергії на суму 5 150,71 грн.;

- №45/03 від 31.03.2017 про надання послуг з постачання теплової енергії на суму 90,30 грн.,

Всього на загальну суму 25 977,50 грн.

Відповідно до п. 6.4 договору, згідно якого оплата за відповідні послуги здійснюється щомісячно до останнього числа місяця, що слідує за звітнім.

У звязку з простроченням оплати за надані послуги за березень 2017, позивач звернувся до відповідача із претензією № 28-23/11052 від 02.06.2017, яка отримана з боку відповідача 08.06.2017.

Відповідачем заборгованість погашена не була.

Станом на час звернення позивача до суду заборгованість за надані послуги за березень 2017 відповідачем позивачу не оплачена.

Враховуючи, що відповідач оплату за надані позивачем послуги за березень 2017 не здійснив, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення 30 050, 82 грн. за порушення умов договору № 5Т-11 від 25.10.2011, з яких: 25 977, 50 грн. - основна заборгованість за березень 2017 за актами №43/03, № 44/03, № 45/03 від 31.03.2017; 1 629, 82 грн. - пеня, 546, 60 грн. - 3 % річних та 1 896, 90 грн. інфляційні втрати.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення зобов'язань (цивільних прав та обов'язків) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін врегульовані договором № 5Т-11 на виробництво, транспортування та поставку теплової енергії від 25.10.2011 та додатковими угодами до нього.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору, позивачем відповідачу надані відповідні послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, про що між сторонами підписані двосторонні акти за березень 2017, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач, в порушення п. 6.4. Договору, не сплатив позивачу за надані послуги за березень 2017, у звязку із чим, за відповідачем виникло прострочення оплати.

Судом перевірено розрахунок позивача щодо прострочення здійснення відповідачем оплати за вказаним Договором та актами за заявлений період. Розрахунок судом визнано правомірним.

Отже, суд вважає обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що правомірно заявлені вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 977 грн. 50 коп. боргу за надані послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за березень 2017.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.5 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.07.2013 «В случае просрочки уплаты предоставленных услуг в срок, предусмотренньїй п. 6.4 настоящего Договора, Потребитель обязан оплатить Теплоснабжающей организации пеню за все время просрочки в размере одной учетной ставки НБУ, что действовала в период, за который платится пеня, от суммы просроченного платежа за каждый день просрочки оплаты».

Згідно п. 6.5 Договору, за період з 30.04.2017 по 28.10.2017, позивачем нараховано відповідачу 1 629 грн. 82 коп. пені.

Судом перевірено розрахунок позивача вказаної суми пені, доданий до позовної заяви. Розрахунок визнаний судом вірним.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати наданих послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії за березень 2017, позивачем нараховано відповідачу 1 896 грн. 90 коп. інфляційних втрат (за травень-листопад 2017) та 546 грн. 60 коп. 3% річних (з 30.04.2017 по 10.01.2018).

Судом перевірено розрахунок позивача вказаних сум, доданий до позовної заяви. Розрахунок визнаний судом вірним.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено правомірність заявлених позовних вимог.

Таким чином, судом задовольняються позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 25 977, 50 грн. основного боргу, 1 629, 82 грн. пені, 546, 60 грн. 3 % річних та 1 896, 90 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом в сумі 1 762 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 74, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, проспект Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, код 32166551) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вулиця Промислова, 133, код 19355964) 25 977 (двадцять пять тисяч девятсот сімдесят сім) грн. 50 коп. основного боргу, 1 629 (одна тисяча шістсот двадцять девять) грн. 82 коп. пені, 546 (пятсот сорок шість) грн. 60 коп. 3 % річних; 1 896 (одна тисяча вісімсот девяносто шість) грн. 90 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.04.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян

20.04.2018