УХВАЛА

02 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1683/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В.Г.

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мевенд" (далі - ТОВ "Мевенд"),

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві)

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017

у складі колегії суддів: Геза Т.Д. (головуючий), Сгара Е.В., Склярук О.І.

у справі за заявою ТОВ "Мевенд"

про визнання банкрутом,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2017 постановою Господарського суду Запорізької області у справі № 908/1683/17 визнано ТОВ "Мевенд" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру відповідно до статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником).

12.12.2017 ухвалою Донецького апеляційного господарського суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у м. Києві на постанову Господарського суду Запорізької області від 11.09.2017 у справі № 908/1683/17 про банкрутство ТОВ "Мевенд" припинено.

02.03.2018 ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 908/1683/17, разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеної ухвали та клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

21.03.2018 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів Верховного Суду у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

Однак касаційна скарга ГУ ДФС у м. Києві не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2018 року встановлений у розмірі 1 762 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 1 762 грн.

Проте, касаційна скарга ГУ ДФС у м. Києві судовим збором не оплачена, натомість ним заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484, який набрав чинності з 01.09.2015, внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", а саме, податкові органи позбавлено пільги щодо сплати судового збору. Державна податкова інспекція у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві є органом державної влади, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20192864. Бюджетним кодексом України передбачено, що бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Статтею 47 Бюджетного кодексу України встановлено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228. Скаржник також зазначає, що відповідно до пункту 1 зазначеної постанови кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Крім того, Верховний Суд України ухвалою від 30.11.2015 у справі № 804/6861/13-а задовольнив клопотання митниці про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з обмеженим фінансуванням та фактично розглянув заяву митниці про перегляд судового рішення, в результаті чого виніс відповідне рішення. У зв'язку з викладеним, скаржник просить Суд звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 908/1683/17.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, в силу вимог статті 8 Закону України "Про судовий збір", особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Проте, цією статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши зазначене клопотання, Суд дійшов висновку, що доводи наведені скаржником у клопотанні про звільнення від сплати судового збору є безпідставними, жодних доказів на підтвердження доводів щодо неможливості вчасної сплати судового збору, скаржником не надано. При цьому, статтею 129 Конституції України закріплено принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі державних органів влади, а тому фінансування організації або установи за рахунок коштів Державного бюджету України не може бути безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору. Таким чином, ГУ ДФС у м. Києві не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність належних підстав для звільнення його від сплати судового збору. Оскільки вказане клопотання ГУ ДФС у м. Києві не достатньо обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами, то у задоволенні цього клопотання слід відмовити.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 908/1683/17 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме - надати суду оригінал доказів сплати судового збору в сумі 1 762 грн.

При цьому звертаємо увагу заявника, що листом Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 0007, код класифікації доходів бюджету - 22030102.

Заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 908/1683/17 буде розглянуто після усунення скаржником недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 234, 290, частиною третьою статті 292, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 908/1683/17 залишити без руху.

2. Надати ГУ ДФС у м. Києві строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз'яснити ГУ ДФС у м. Києві, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

4. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.Г. Пєсков