ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 14-19/17-4520-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді С.В. Таран,

суддів К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,

при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс

на ухвалу Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність органу державної виконавчої служби, прийняту суддею О.А. Демешиним, 22.02.2018 о 16 год 30хв, м. Одеса,

у справі №14-19/17-4520-2011

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс

до відповідача: Фермерського господарства Зірка-Б

про стягнення 23864,06 грн

ВСТАНОВИВ:

12.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (далі- ТОВ Компанія Ніко-Тайс) звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою вих.№10-7/02 від 10.02.2018 (вх.№2-951/18 від 12.02.2018) на бездіяльність державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Біляївський МРВДВС ГТУЮ) у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одесьокї області від 24.02.2012 №14-19/17-4520-2011.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.02.2018 у справі №14-19/17-4520-2011 (суддя О.А. Демешин) у задоволенні вказаної скарги відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ТОВ Компанія Ніко-Тайс звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.02.2018 у справі №14-19/17-4520-2011 скасувати та прийняти нове рішення, яким його скаргу на бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у виконавчому проваджені № 42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі № 14-19/17-4520-2011 задовольнити, стягнути з Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не вчинялись дії, направлені на примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №14-19/17-4520-2011 від 24.02.2012, що є зухвалим порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства. При цьому, скаржник зазначає про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, тому що останнім безпідставно не враховано положення статті 8 Закону України "Про виконавче провадження", якою регламентовано, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження. Відповідно до офіційних відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об'єктивних виконавчих дій не вчинялось. Крім того, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення частини другої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. В даному випадку судом самостійно без правового обгрунтування, керуючись власною думкою, зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи.

Відповідач та орган державної виконавчої служби власну позицію щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклали.

У судовому засіданні 26.04.2018 представники відповідача та Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ участі не брали, як і представник скаржника, клопотання якого про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції було задоволено ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 11.04.2018. Вказані особи були належним чином сповіщені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи (том IІІ а.с.39-41).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.02.2012 у справі №14-19/17-4520-2011 (суддя Н.О. Горячук) позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з Фермерського господарства "Зірка-Б" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7462,88 грн пені, 4113,85 грн інфляційних витрат, 12287,33грн 3% річних, 239 грн державного мита та 236 грн витрат на ІТЗ судового процесу.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ №14-19/17-4520-2011 від 24.02.2012.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.06.2013 у справі №14-19/17-4520-2011 було замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №31817834 щодо наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс.

14.07.2014 ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС" звернулось до місцевого господарського суду із скаргою вих. №11-2/07 від 11.07.2014 (вх.№2-2870/14 від 14.07.2017) на дії та бездіяльність ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2014 у справі №14-19/17-4520-2011 (суддя І.А. Малярчук) визнано доводи ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС", викладені у скарзі від 14.07.2014 за вх.№2-2870/14 на дії та бездіяльність ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області, правомірними; визнано дії ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області під час виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011, які виразились у винесенні постанови від 26.06.2014 про повернення наказу стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України „Про виконавче провадження", незаконними; визнано недійсною постанову ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області від 26.06.2014 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011 стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України „Про виконавче провадження"; визнано бездіяльність ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області під час примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011 незаконною.

08.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС" в другий раз звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою вх.№ 2-3634/16 від 08.07.2016 на бездіяльність Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2016 у справі №14-19/17-4520-2011 (суддя Ю.О. Зайцев) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО -ТАЙС" на дії та бездіяльність ВДВС Біляївського МРУЮ Одеської області задоволено; визнано бездіяльність Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому проваджені №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011, котра виразилась у порушені строків, передбачених статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження» та не належному та своєчасному поновлені виконавчого провадження №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 на підставі статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» протиправною та незаконною; визнано бездіяльність Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому проваджені №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 протиправною та незаконною; зобов`язано Біляївський МРВ ДВС ГТУЮ у Одеській області належно та в повному обсязі виконати наказ Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011.

04.05.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО -ТАЙС" вкотре звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою вих.№03-8/05 від 03.05.2017 (вх.суду№2-2458/17 від 04.03.2017) на бездіяльність Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.07.2017 у справі №14-19/17-4520-2011 (суддя Л.В. Степанова) вказану скаргу задоволено частково; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо рухомого майна боржника; визнано незаконною та протиправною бездіяльність Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011 в частині невжиття належних та допустимих виконавчих дій щодо виявлення грошових коштів та доходів боржника; в частині вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС" вих.№03-8/05 від 03.05.2017 (вх.№2-2458/17 від 04.03.2017) про визнання неналежною, необ'єктивною та несвоєчасною діяльність Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011, котрі виразились у невчиненні інших виконавчих дій у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 по справі №14-19/17-4520-2011, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання відмовлено.

12.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс знову звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одесьокї області від 24.02.2012 №14-19/17-4520-2011, в якій просило:

-визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВДВС ГТУЮ Одеської області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17- 4520-2011,зокрема, та не обмежуючись, щодо рухомого майна боржника, котра призвела до неможливості виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 за рахунок зареєстрованого рухомого майна: боржником;

- визнати за період із 05 липня 2017 року по 10 лютого 2018 року неправомірною

бездіяльність державного виконавця Біляївського МРВДВС ГТУЮ у Одеської області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадження", у звязку із тим, що, зокрема та обмежуючись:

Не зроблено запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності боржника належного йому майна: транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), обєктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;

Не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурси, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді боржника земельних ділянок із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту.

Не направлено до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 «Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос)», «Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридам», «Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2017-2018 років», «Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб», із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту.

Не направлено запити до Управління агропромислового розвитку райдержадміністрації про надання інформації стосовно зібраного боржником врожаю 2017 роках та проведення посівних робіт 2017-2018 років, із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту.

Не направлено запиту до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника.

Не направлено запиту до фіскальних органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування боржника серед платників земельного податку та/або інших зборів, котрі справляються за користування землею, у відповідності до норм чинного законодавства України;

Не виявлено всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я боржника.

Не накладено арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб.

Не здійснено виїзд до місця розташування боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства, а також не заборонено рух коштів по ній.

Не звернено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців районного реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України з метою встановлення керівника боржника.

Не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеженні у праві виїзду за межі України керівника боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних - паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування)) керівника боржника.

Не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника.

Не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання.

Не зроблено запитів до Державної авіаційної служби України про наявність у власності боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно.

Не зроблено запитів до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до Державної служби інтелектуальної власності України (03680, м. Київ, вул.Урицького, 45), про наявність за боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп'ютерних програм, баз даних, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до Міністерства доходів і зборів України (04655, м. Київ, Львівська площа,8) про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо), та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування - філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» про наявність та/або відсутність боржника серед власників об'єктів промислової власності, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (01135, м.Київ, пр-т Перемоги 14), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є боржник, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корп. 30), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

Не зроблено запитів до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових т водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

Не зроблено запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені не вчинено відповідні та належні виконавчі дії.

Не витребувано від ДП «Держреєстри України» відомостей щодо наявності та/або відсутності у базі даних «ЗЕРНО» даних про здане боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення - не здійснено його опису та арешту.

Не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

- зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу Біляївського МРВ ДВС

ГТУЮ у Одеської області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011 із врахуванням норм Закону України Про виконавче провадженнята котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17 4520-2011;

- стягнути з Біляївського МРВ ДВС ГТУЮ у Одеської області на користь ТОВ Компанія Ніко-Тайс витрати на правничу допомогу у розмірі 800 грн згідно договору №30-05-2017 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 30.05.2017.

Відмовляючи у задоволенні вказаної скарги місцевий господарський суд виходив з того, що скаржником не було надано доказів на підтвердження того, що перелічені у скарзі дії, не були вчинені державним виконавцем, а саме лише посилання на невиконання цих дій суд не може вважати належним доказом існування таких обставин.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

02.06.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016.

Пунктом 7 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону визначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом; після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі- Закон України "Про виконавче провадження").

Відповідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

В силу статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вказаною статтею також передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти у тому числі конфеденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Частиною другою статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У матеріалах справи відсутні документи на підтвердження здійснення органом державної виконавчої служби наведених вище дій, направлених на примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17- 4520-2011.

Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ не надано жодного доказу, який би свідчив про направлення ним запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника у визначені Законом України "Про виконавче провадження" строки, а також про вчинення дій, направлених на виявлення готівкових коштів відповідача, проведення перевірки його майнового стану тощо.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується: 1)об'єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями; 2)надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; 3)виготовлення документів виконавчого провадження; 4)централізоване зберігання документів виконавчого провадження; 5)централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження; 6)підготовка статистичних даних; 7)реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження; 8)передача документів виконавчого провадження до електронного архіву; 9)формування Єдиного реєстру боржників. Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов'язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Із інформації про виконавче провадження, отриманої апелянтом з автоматизованої системи виконавчого провадження (Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень), ведення якої забезпечує Міністерство юстиції України на своєму офіційному веб-сайті, вбачається, що в межах виконавчого провадження №42118486 з примусового виконання наказу по даній справі органом державної виконавчої служби 19.02.2014 було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника, про що винесено відповідні постанови. В подальшому після скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 20.10.2014 Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ було поновлено виконавче провадження 01.06.2016.

Отже, остання виконавча дія, яка вчинена органом виконання судових рішень на виконання наказу №14-19/17-4520-2011 від 24.02.2012 та зафікована в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, датована 01.06.2016 (повязана з винесенням постанови про поновлення виконавчого провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження; у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Докази дотримання органом державної виконавчої служби порядку та строків проведення такої перевірки в матеріалах справи відсутні, Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ не надані.

Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів вважає необгрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо недоведення скаржником належними та допустимими доказами бездіяльності органу державної виконавчої служби, оскільки в силу статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

За відсутності доказів дотримання Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ порядку та строків вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", з примусового виконання наказу суду по даній справі, обставини невчинення відповідних дій в силу наведеної вище процесуальної норми вважаються доведеними.

Висновок Господарського суду Одеської області про те, що скаржник до звернення до суду повинен був ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, зняти відповідні копії з документів, з метою доведення своїх посилань на відсутність проведених державним виконавцем дій, є помилковим та таким, що не грунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відповідно до статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження є правом, а не обов'язком строни виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії виконання рішення.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що Біляївський МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не довів вжиття ним заходів у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження", з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24.02.2012 №14-19/17- 4520-2011.

В задоволенні решти скарги ТОВ Компанія Ніко-Тайс слід відмовити, тому що заявником не доведено належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами факт неможливості виконання рішення суду у цій справі за рахунок зареєстрованого за боржником рухомого майна. Вимога скаржника про усунення допущених органом державної виконавчої служби порушень шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій не забезпечує поновлення порушеного права заявника враховуючи встановлення апеляційним господарським судом обставин недотримання Біляївським МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області таких строків та порядку.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат повязаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 344 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина четверта-шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано копії договорів про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-05-2017 від 30.05.2017, №23-02-2018 від 23.02.2018, актів прийому-передачі документів від 30.05.2017, від 28.02.2018, актів здачі-приймання виконаних робіт від 10.02.2018, від 16.03.2018, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3888 від 27.10.2009, довідок про відкриття рахунків саме на імя адвоката, з яким стягувачем укладено договори про надання адвокатських послуг (правової допомоги), оригінал платіжного доручення №489 від 28.12.2017, оригінал квитанції №0.0.977707330.1 від 01.03.2018.

Наведені вище докази подані позивачем в межах строку, встановленого частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України .

Враховуючи вищевикладене, а також документальне підтвердження наданих адвокатом послуг, приймаючи до уваги складність скарги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих ним послуг, розмір вартості комплексу правових послуг, визначений умовами договорів про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №30-05-2017 від 30.05.2017, №23-02-2018 від 23.02.2018, який є обґрунтованим, розумним та співмірним, витрати на професійну правничу допомогу відповідно до приписів статті 344 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Біляївський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Керуючись статтями 126, 129, 232, 233, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284, 342-344 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 22.02.2018 у справі №14-19/17-4520-2011 скасувати.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс вих.№10-7/02 від 10.02.2018 (вх.№2-951/18 від 12.02.2018) на бездіяльність державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №42118486 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17- 4520-2011 за період із 05 липня 2017 року по 10 лютого 2018 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій відповідно до норм Закону України Про виконавче провадження".

Зобовязати державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вчинення дій, направлених на фактичне примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 24 лютого 2012 року по справі №14-19/17-4520-2011.

В задоволенні решти скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовити.

Стягнути з Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Доручити Господарського суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін