РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2018Справа № 910/21280/17

За позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК"

про стягнення 2 689 543,56 грн. та зобов'язання виконати дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від позивача - Поліщак Р.В. - пред. за дов.

від відповідача - Івженко Г.М. - пред. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/21280/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК" про стягнення штрафу у розмірі 2 689 543,56 грн. та зобов'язання здійснити поставку товару - карток на паливо відповідно до умов договору за поданими заявками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018р. призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ПАТ «Українська залізниця» (покупець) та ТОВ «Техойл ТК» (постачальник) укладено Договір №Л/НХ-17408/НЮ, згідно з умовами якого постачальник зобов'язався у 2017 році поставити покупцеві товар - бензин А-92 (картки на паливо) не більше 15 днів після письмової заявки покупця. Позивач зазначає, що 13.10.2017р. позивачем подано заявку га поставку товару на суму 13 447 717,80 грн, однак відповідачем в порушення умов Договору впродовж 15 днів після письмової заявки покупця товар не поставлено, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 2 689 543,56 грн та зобов'язати відповідача здійснити поставку товару.

Відповідачем подані клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 7 000,00 грн мотивовані тим, що у зв'язку із різким коливання курсу гривні у співвідношенні до іноземної валюти спричинило підвищення цін на паливно-мастильні матеріали та відмова позивача збільшити ціну призвела до затримок у здійсненні закупівлі палива для його подальшого постачання позивачу, у зв'язку з відсутністю грошових надходжень на рахунки відповідача та тим, що вартість закупівлі товару перевищувала вартість продажу даного товару. Відповідач зазначає, що в разі здійснення поставки бензину він зазнав би значних збитків. Відповідач також зазначає, що ним не було завдано збитків позивачу та вважає суму заявлених позивачем штрафних санкцій неспіврозмірною.

В судовому засіданні 17.04.2018 року судом ухвалено закрити підготовче засідання та розпочати розгляд справи по суті у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 17.04.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 між публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Техойл ТК» (постачальник) укладено договір №НХ-17408/НЮ від 27.04.2017р. (далі-Договір), згідно з умовами якого, постачальник зобов'язався у 2017 році поставити покупцеві товар - Бензин А-92 (картки на паливо) по мережі АЗС України, Бензин А-95 (картки на паливо) по мережі АЗС /країни кількість яких вказані у Специфікації № 1 до Договору.

Згідно умов договору - поставка товару проводиться не більше 15 днів після письмової заявки покупця (п.5.2), та відповідно п.5.4 - датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, а датою поставки палива вважається дата відпуску товару на автозаправній станції.

29.09.2017 структурним підрозділом «Служба матеріально-технічного забезпечення» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» подано письмову заявку №НХ-1/6465 на поставку товару за договором, а саме карток на паливо на суму 13 447 717,80 грн. (А-92 - 392130 л, А-95 - 231590 л), яка отримана відповідачем 19.10.2017, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта».

13.10.2017р. позивачем було подано заявку №НХ-1/6762 на поставку товару за договором повторно на суму 13 447 717,80 грн., яка була отримана відповідачем 25.10.2017, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта».

Відповідно до п.6.3.1 Договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором, а саме 15 днів (пункт 5.2).

Специфікацією №1 до Договору сторонами передбачено поставку відповідачем бензину А-92 (картки на паливо) по мережі АЗС України та бензину А-95 (картки на паливо) по мережі АЗС України на загальну суму 25 549 717, 80 грн.

Відповідно до п.10.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 29.12.2017 року.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом укладеного сторонами договору №НХ-17408/НЮ від 27.04.2017р. відповідач взяв на себе зобов'язання поставити обумовлений Договором товар згідно заявок позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано заявку на поставку товару за договором на суму 13 447 717,80 грн., однак відповідачем поставку товару здійснено не було.

Відповідно до ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів здійснення поставки товару та дотримання визначених умовами договору строків поставки товару, наявність порушення зобов'язання за Договором в частині поставки товару визнано.

Згідно ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не здійснив в обумовлені договором строки поставку товару, враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом під час дії Договору поставки у листопаді 2017 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК" здійснити поставку товару - карток на паливо відповідно до умов Договору поставки №НХ-17408/НЮ від 27.04.2017р. за поданими заявками підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору в частині поставки товару, позивач на підставі п. 7.2. Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 2 689 543,56 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з п.7.2 Договору за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 20 % від вартості непоставленого товару.

Таким чином, позивач має право на нарахування відповідачу штрафу за порушення зобов'язання в частині поставки товару на підставі п.7.2. Договору, розмір якого становить 2 689 543,56 грн.

В той же час, відповідачем подані клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 7 000,00 грн мотивовані тим, що у зв'язку із різким коливання курсу гривні у співвідношенні до іноземної валюти спричинило підвищення цін на паливно-мастильні матеріали та відмова позивача збільшити ціну призвела до затримок у здійсненні закупівлі палива для його подальшого постачання позивачу, у зв'язку з відсутністю грошових надходжень на рахунки відповідача та тим, що вартість закупівлі товару перевищувала вартість продажу даного товару. Відповідач зазначає, що в разі здійснення поставки бензину він зазнав би значних збитків. Відповідач також зазначає, що ним не було завдано збитків позивачу та вважає суму заявлених позивачем штрафних санкцій неспіврозмірною.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Як зазначає відповідач, поставка товару не відбулась, у зв'язку із різким коливання курсу гривні у співвідношенні до іноземної валюти, що спричинило підвищення цін па паливно-мастильні матеріали.

За даними державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" (лист №116/1251 від 30.10.2017) середня вартість бензину А-92 складала 23,99-28,07 грн та вартість бензину А-95 склала 24,81-30,62 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач звертався до позивача з пропозицією збільшити ціну за одиницю товару та встановлено вартість бензину А-92 на рівні 23,48 грн/л. та бензину марки А-95 на рівні 24,07 грн., з метою мати змогу здійснити закупівлю пального для подальшої його поставки позивачу, але дана пропозиція була залишена позивачем без задоволення.

Відмова позивача збільшити ціну за одиницю товару призвела до затримок у здійсненні закупівлі палива для його подальшого постачання Позивачу, у зв'язку з відсутністю грошових надходжень на рахунки Відповідача та тим, що вартість закупівлі товару значно перевищувала вартість продажу даного товару. Так, як вбачається з Додатку 1 до Договору, ціна за 1 літр бензину А-92 з ПДВ склала 21.36 грн., а ціна за 1 літр бензину А-95 з ПДВ склала 21.90.

У відповідності до заявки Позивача, у відповідача виник обов'язок поставити бензину А-92 в загальній кількості 352 130 л. та бензину А-95 у загальній кількості 251 590 л.

Таким чином, різниця ціни на пальне згідно Договору та наявного рівня цін на нафтопродукти була значною та передбачала понесення відповідачем додаткових витрат, які не були б покриті за рахунок доходу від виконання Договору.

Крім того, неможливістю виконання умов договору в частині повноти та вчасності поставки товару відповідачем не було завдано збитків позивачу, враховуючи те, що у позивача залишалися талони на пальне, які останній просив відповідача замінити у зв'язку з випуском талонів ТОВ «Техойл ТК» нового зразка. (лист №85 від 16.01.2018р. та лист від 06.04.2018р.).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що сума правомірно нарахованих штрафних санкцій (2 689 543,56 грн.) є надмірною в порівнянні із вчиненим відповідачем простроченням поставки товару, а доказів понесення позивачем збитків внаслідок допущення такого порушення, як і будь-яких посилань на можливість їх завдання, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини керуючись ст.ст. 3, 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 7 % від суми простроченого зобов'язання, що складає 941 340,25 грн.

Здійснюючи зменшення розміру штрафних санкцій до 7 % від суми простроченого зобов'язання, суд виходить з наступного.

Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закон України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» товариство утворюється як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Пунктом 1 Постанови КМУ від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» постановлено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

З огляду на належність корпоративних прав позивача до державної власності, останній є суб'єктом державного сектору економіки.

За приписами ч. 2 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції за порушення строків виконання зобов'язання застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Закріплення в ч. 2 ст. 231 ГК України штрафу у розмірі 7% вартості зобов'язання за прострочення його виконання розцінюється судом як легалізація такого розміру штрафної санкції у якості справедливого та в міру достатнього відносно як боржника, так і кредитора за простроченим зобов'язанням. Тобто, законодавець виходив із того, що застосування саме такого розміру штрафу є доцільним і в достатній мірі справедливим по відношенню до боржника за таким зобов'язанням.

Відтак, на переконання суду, зменшення розміру штрафних санкцій до 7% від вартості простроченого зобов'язання є максимально справедливим та дозволяє в найбільш повній мірі, дотримуючись встановленого в п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України принципу розумності, зберегти справедливий баланс інтересів сторін спірного зобов'язання.

Зменшуючи розмір штрафних санкцій у зв'язку з їх неспіврозмірністю, суд також враховує той факт, що задоволення позову в частині зобов'язання відповідача здійснити поставку товару саме по собі покладає на відповідача додаткові фінансові втрати, які перебувають поза волею відповідача та спричинені загальноринковим зростанням цін на пальне. Відтак, покладення на відповідача штрафних санкцій в розмірі, визначеному позивачем, суперечило б принципам справедливості та розумності як фундаментальним принципам права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" із зобов'язанням товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК" здійснити поставку товару - карток на паливо відповідно до умов договору та стягнення з останнього штрафу в розмірі 941 340,25 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК" (01030, м.Київ, вул.Ярославів Вал, будинок 5-В, ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, м.Львів, вул.Гоголя, 1, ) 941 340 (дев'ятсот сорок одну тисячу триста сорок) грн 25 коп - штраф та 41 943 (сорок одну тисячу дев'ятсот сорок три) грн 16 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ ТК" (01030, м.Київ, вул.Ярославів Вал, будинок 5-В, ) здійснити поставку товару - карток на паливо відповідно до умов Договору поставки №НХ-17408/НЮ від 27.04.2017р. за поданими заявками.

4. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення тексту рішення: 27.04.18р.