ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 Справа № 917/1527/17

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., при секретарі судового засідання Мацюк О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Кредмаш Сервіс"

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП"

про стягнення 34039,36 доларів США

За участю представників: від позивача: ОСОБА_2, від відповідача: не зявився

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Кредмаш Сервіс" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП" про стягнення 34039,36 доларів США, у тому числі 31188,00 доларів США основного боргу за товар за контрактом № 17-020-01 від 18.01.2017р., 2851,36 доларів США пені.

Відповідач надав суду відзив на позов, якому визнав позов в частині стягнення 31188,00 доларів США основного боргу за поставлену продукцію згідно контракту № 17-020-01 від 18.01.2017р.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.09.2017р. порушено провадження у справі № 917/1527/17 та призначено справу до розгляду в судове засідання на 30.01.2018р. (а.с.1).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.01.2018р. було встановлено, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Враховуючи викладене, а також з урахування критерії в визначених ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження та надав учасникам справи можливість подати суду у порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) подати суду заяви та клопотання, повязані з розглядом справи, які не могли бути заявлені з поважних причин.

Ухвалою суду від 30.01.2018р. справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на15.03.2018р. ( а.с.72-74).

Ухвалою суду від 15.03.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.04.2018р.

Оскільки відповідач є іноземним субєктом господарювання, то 18.09.2017р. господарський суд Полтавської області відповідно до ст.5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов"язаних із здійсненням господарської діяльності урядами Держав-учасниць-Співдружності Незалежних Держав звернувся до компетентного органу іноземної держави Спеціалізованого міжрайонного економічного суду Актюбинської області з судовим дорученням про надання правової допомоги з вручення відповідачу ухвал від 15.09.2017р., від 30.01.2018р., від 14.03.2018р., від 15.03.2018р. (а.с.50).

Господарським судом було направлено копії судових ухвал від 15.09.2017р., від 30.01.2018р., від 15.03.2018р., з перекладом на російську мову безпосередньо на адресу відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП" (030005, Республіка Казахстан, м.Актобе, вул. Аринова, буд.1А).

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 17.10.2017р., від 26.02.2018р., від 24.04.2018р. про вручення судових ухвал (а.с.46,80,98).

19.10.2017р., 23.04.2018р. до господарського суду надійшли підтвердження про вручення відповідачу - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП" ухвал від 15.09.2017р., від 30.01.2018р., від 15.03.2018р., відповідно до ст.5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов»язаних із здійсненням господарської діяльності урядами Держав-учасниць-Співдружності Незалежних Держав.

Враховуючи вищевикладене, господарським судом здійснено всі процесуальні дії щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 24.04.2018р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне

В м. Кременчуці між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Кредмаш Сервіс" (позивачем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП" (відповідачем) укладено Контракт № 17-020-01 від 18.01.2017 року (далі - Контракт; а.с.15-17).

Пунктом 11.1. Контракту сторони узгодили, що у випадку не вирішення спірних питань шляхом переговорів, всі позови по даному Контракту, будь-якою із сторін, пред'являються до Господарського суду за місцем знаходження сторони позивача.

Відповідно до п. 2 статті 5 Угоди країн СНД про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності (ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 2889-XII від 19.12.92) - Компетентні суди держав учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду. Зазначена угода підписана та ратифікована Республікою Казахстан.

Застосування договірної підсудності також передбачено ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Таким чином, даний спір підсудний господарському суду Полтавської області.

Згідно умов Контракту продавець (позивач) зобов"язався на протязі дії контракту здійснювати поставку запасних частин та обладнання до асфальтозмішувальних установок (продукція) в кількості, асортименті та у строки, зазначені в контракті і додатках до нього, а відповідач (покупець) зобов"язався прийняти та своєчасно оплатити продукцію, на умовах виставлених цим контраком та додатками до нього.

Згідно п.7.1. Контракту приймання товару здійснюється по кількості згідно з товаротранспортними документами (товаротранспортною накладною, рахунком- фактури, або інвойса).

В специфікації № 1 від 18.01.2017р. сторони узгодили найменування, кількість та вартість товару, що підлягає постачанню, умови оплати, умови поставки запасних частин та обладнання до асфальтозмішувальних установок на загальну суму 32 188,00 доларів США: СРТ - м. Актобе, Республіка Казахстан (Інкотермс 2010); (а.с.18).

На виконання Контракту та Специфікації №1 позивач здійснив поставку відповідачу запасних частин та обладнання до асфальтозмішувальних установок на загальну суму 32188,00 доларів США. Відповідач отримав відвантажену продукцію 11.04.2017р.

В підтвердження вказаного позивач надав суду наступні докази: інвойс № 12-03-17 від 10.03.2017 р., міжнародну товарно-транспортну накладна (СМR) № 614865 від 13.03.2017 р., вантажно-митну декларацію №UA 806050/2017/102726, сертифікат про проходження товару №1462187, упаковочний лист від 10.03.2017р. (а.с.20-32).

Строк оплати поставленої продукції сторонами визначено в п. 6.1 розділу 6 Контракту, та п. 5 Специфікації № 1. Згідно них оплата продукції покупцем проводиться шляхом безготівкового банківського переказу на розрахунковий рахунок продавця у відповідності з графіком:1000 доларів США в строк до 25.01.2017р., 31188,00доларів США на протязі 5 робочих днів з моменту отримання продукції.

Відповідач 25.01.2017р. сплатив позивачу 1000 доларів США, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 25.01.2017 (а.с.33).

Залишок вартості продукції на суму 31188,00 доларів США відповідач позивачу не відшкодував.

Відповідач у відзиві (вхід. № 2489 від 06.03.2018 року) визнав заборгованість, що є предметом даного позову, в розмірі 31188 00доларів США (а.с.84).

У відповідності до ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач у відзиві визнав наявність заборгованості у сумі 31188,00 доларів США.

Отже, позовні вимоги про стягнення 31188,00 доларів США основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 11.2. Контракту сторони передбачили, що у випадку порушення строку оплати покупець повинен сплатити продавцю пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Позивачем заявлено до стягнення 2851,36 дол. США пені за період прострочки з 19.04.2017р. по 28.08.2017 р. відповідно до розрахунку (а.с.14).

Позивачем нарахована пеня в розмірі, з обмеженням подвійною обліковою ставкою НБУ згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань".

Нарахована позивачем сума пені не перевищує розрахункової за умовами п. 11.2. Контракту.

Відповідач зауважень щодо розрахунку пені у відзиві на позов не заявив.

Отже, з відповідача пеня підлягає стягненню повністю.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

За ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Суд встановив, що при подачі даного позову позивачем сплачено 13028,10 грн. судового збору, у тому числі 13025,16 грн. за платіжним дорученням № 6041 від 29.08.2017р., 2,94 грн. за платіжним дорученням № 6229 від 08.09.2017р. (а.с.9-10).

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 13028,10 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КТП" (030005, Республіка Казахстан, м.Актобе, вул. Аринова, буд.1А; БИН 84) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Кредмаш Сервіс" (проїзд Галузевий, буд. 20, м. Кременчук, Полтавська область, Україна, 39610; ідентифікаційний код 36618647) 31188,00 доларів США основного боргу за товар за контрактом № 17-020-01 від 18.01.2017р., 2851,36 доларів США пені, 13028,10 гривень витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 25.04.2018р.

Суддя Т. М. Безрук