ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018р. Справа №914/89/18

За позовом:Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Лозко Тамари Василівни, м. Львів
про:стягнення заборгованості у розмірі 382627,91 грн., яка виникла на підставі договору схову №1 від 04.01.2016р. та угоди на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР №2 від 04.01.2016р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Палюх Г.І.
Представники сторін:
від позивача:Черняк Ю.І. - представник (довіреність №16 від 27.02.2018р.)
від відповідача: не з'явився

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

15.01.2018р. на розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ФОП Лозко Тамари Василівни про стягнення заборгованості у розмірі 382627,91 грн., яка виникла на підставі договору схову №1 від 04.01.2016р. та угоди на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР №2 від 04.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.01.2018р. суд залишив без руху позовну заяву КЕВ м. Львова та надав позивачу строк для усунення недоліків.

У зв'язку з усуненням позивачем недоліків позовної заяви, 01.02.2018р. судом винесено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2018р.

В підготовчому засіданні судом оголошувалася перерва до 12.03.2018р. та до 02.04.2018р.

Ухвалою від 02.04.2018р. суд закрив підготовче провадження у справі №914/89/18 та призначив справу до розгляду по суті на 23.04.2018р.

Представник позивача в судове засідання 23.04.3018р. з'явився, надав пояснення по суті справи.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 23.04.2018р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Представник позивача позов обґрунтовує тим, що 04.01.2016р. між Львівським УНР (правонаступником майна, усіх прав та обов'язків якого являється КЕВ м. Львова) та ФОП Лозко Т.В. укладено договір схову №1, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу платні послуги по схову згідно додатку за адресою: м. Львів, вул. Луганська, 3 (зберігання щебеню на технологічній площадці площею 300 кв.м.) з місячною платою в розмірі 3096,00 грн. Крім цього, 04.01.2016р. між цими ж сторонами укладено угоду №2 на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР, за яким позивач зобов'язався надати відповідачу послуги по автостоянці автотранспорту (транспортних засобів «Сканія» ВС0160ВК, IVEKO, 10т) з місячною платою в розмірі 720,08 грн. Оскільки 30.06.2016р. строк дії вказаних правочинів закінчився, відповідач зобов'язаний був провести повний розрахунок за договорами та вивести належні йому будівельні матеріали та майно. Після закінчення договорів відповідач не звільнила технічних майданчиків військового містечка та продовжувала використовувати такі для здійснення господарської діяльності (навіть у більшій площі, яка була передбачена договорами, зокрема, технічний майданчик №7 площею 1680,3 кв.м., №8 площею 452,6 кв.м., №10 площею 274,2 кв.м., №11 площею 128,8 кв.м., будівлю за генеральним планом №86 (збірне металеве сховище), площею 140,03 кв.м., а також приміщення (склад) №4 на першому поверсі будівлі №62 по генеральному плані в/м №288, згідно технічного паспорту площею 45,2 кв.м., відкрита територія Львівського УНР (частина технічного майданчика №11) збоку будівлі №54 (по генеральному плані) використовувалася для стоянки автотранспорту відповідача площею 96,0 кв.м.). На думку позивача, укладений договір та угода є удаваними правочинами і насправді являються договорами оренди, у зв'язку з чим старшим інспектором відділу аудиту проведено нарахування орендної плати згідно вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. постановою КМУ №786 від 04.10.1995р. з урахуванням інформації щодо ринкової вартості об'єктів нерухомого майна, розміщених на території військового містечка №288, станом на 15.02.2017р. в розмірі 382627,91 грн.

Аргументи відповідача.

У поданому 09.02.2018р. відзиві на позовну заяву відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Заперечення проти позову ґрунтуються на тому, що у зв'язку з бажанням відповідача продовжити договірні відносини на підставі укладеного договору №1 та угоди №2, укладених 04.01.2016р., останній звертався до КЕВ м. Львова з відповідною заявою, однак відповідача було повідомлено про неможливість пролонгації зважаючи на відсутність згоди Міністерства оборони України. Відповідач не заперечує, що після припинення дії вказаного договору та угоди, ним використовувався технічний майданчик площею 300 кв.м. та площадка для стоянки автотранспорту, обумовлені угодою, однак за використання таких ним здійснено повний розрахунок по березень 2017р. включно. Відповідач заперечує щодо посилань позивача на факт зайняття ним більших площ технічного майданчика, ніж була визначена договором, а також металевого сховища (будівлі №86), оскільки акти про заняття відповідачем більших площ та будівель складені без участі ФОП Лозко Т.В.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04.01.2016р. між Львівським УНР в особі голови комісії з припинення юридичної особи (Виконавцем, Охоронцем) (правонаступником майна, усіх прав, обов'язків якого згідно наказу Міністерства оборони України від 07.07.2015р. №321 являється КЕВ м. Львова) та ФОП Лозко Тамарою Василівною (Замовником) укладено договір схову №1 (надалі - Договір).

За умовами п. 1.1., 3.1., 4.1. Договору, Додатку №1 до Договору, охоронець надає замовнику платні послуги по схову згідно додатку за адресою: м. Львів, вул. Луганська, 3. Охоронець приймає від замовника майно по акту прийому-передачі. Вартість послуг, що надаються охоронцем замовнику у відповідності до умов даного договору становить 3096,00 грн. (в т.ч. ПДВ) за один місяць.

На підставі Додатку №1 до Договору сторонами затверджено Протокол №4 погодження відпускних цін (тарифів) між Львівським УНР та СПД ФОП Лозко Т.В. для надання послуг по схову майна на відкритій технологічній площадці, а саме: зберігання щебеню на технологічній площадці площею 300 кв.м. з місячною платою 3096,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 6.1., 6.2. Договору, даний договір набирає чинності з 04 січня 2016 року. При відсутності у сторін наміру розірвати даний договір у місячний термін до його припинення, договір вважається переукладеним на тих самих умовах і той же термін.

Крім цього, 04.01.2016р. між Львівським УНР в особі голови комісії з припинення юридичної особи (Виконавцем) (правонаступником майна, усіх прав, обов'язків якого згідно наказу Міністерства оборони України від 07.07.2015р. №321 являється КЕВ м. Львова) та ФОП Лозко Тамарою Василівною (Замовником) укладено угоду №2 на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР (надалі - Угода).

У відповідності до п. 1.1.1. Розділу І, п. 1 Розділу ІІІ Угоди, замовник замовляє, а виконавець надає послуги по стоянці автотранспорту замовника на відкритій площадці. Перелік автотранспорту вноситься в додаток до даної угоди (додаток №1). Сторони домовилися про суму оплати за послуги по автостоянці в розмірі 720,08 грн. і місяць, в т.ч. ПДВ.

На підставі Додатку №1 до Угоди сторонами затверджено Протокол №1 погодження відпускних цін (тарифів) між Львівським УНР та СПД ФОП Лозко Т.В. для надання послуг по стоянці автотранспорту на відкритій площадці, а саме: послуги по стоянці автотранспорту: автомашина «Сканія» ВС0160ВК, 1 шт., оплата 432,05 грн., автомашина IVEKO 10 т, 1 шт., оплата 288,03 грн., всього 720,08 грн. за місяць, в т.ч. ПДВ.

Згідно п. 1 Розділу V Угоди, така вступає в силу з 1 лютого і діє до 30 червня 2016 року. По закінченню терміну дії даної угоди сторони складають нову угоду або продовжують дану угоду ще на наступний рік.

У зв'язку з наближенням закінчення терміну дії Договору та Угоди, ФОП Лозко Т.В. листом вих. №15 від 20.05.2016р. звернулася до КЕВ м. Львова та просила розглянути питання пролонгації правочинів до 31.12.2016р. У відповідь, позивач надіслав відповідачу лист від 31.05.2016р. №2724, яким повідомив про неможливість пролонгації Договору та Угоди у зв'язку з тим, що використання нерухомого військового майна можливе на платній основі згідно договору оренди з дотриманням Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Інструкції про організацію передачі в оренду та укладення договорів оренди нерухомого військового майна, затв. наказом Міністра оборони України №46 від 02.02.2010р. та Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затв. постановою КМУ від 04.10.1995р. №786.

Зважаючи на те, що після припинення дії Договору та Угоди, будівельні матеріали та майно, належне ФОП Лозко Т.В. з території військового містечка останньою вивезені не були, позивач листами від 07.07.2016р. №3349, від 18.10.2016р. №4668, від 08.11.2016р. №4991, від 07.12.2016р. №5453 вимагав від відповідача звільнити територію військового містечка від будівельних матеріалів, майна, оплатити наявну заборгованість та попереджено, що у разі невиконання зазначених вимог КЕВ м. Львова звернеться з позовом до суду.

Внаслідок обстеження військового містечка №288 (на території колишнього УНР) за адресою: м. Львів, вул. Луганська, 3, комісією КЕВ м. Львова складено відповідний Акт, який затверджений ТВО начальника КЕВ м. Львова 07.12.2016р. В Акті зазначено, що станом на момент перевірки ФОП Лозко Т.В. не вивезено майно після закінчення договорів, а тому запропоновано нарахувати ФОП Лозко Т.В. плату за фактичне використання майна у подвійному розмірі від суми, визначеної Договором та Угодою та зобов'язати ФОП Лозко Т.В. звільнити технічні майданчики від щебеню та автотранспорту. 23.12.2016р. ТВО начальника КЕВ м. Львова затверджено розрахунок нарахування ФОП Лозко Т.В. плати за фактичне використання майданчика за Договором та Угодою за період вересень-грудень 2016р. на суму 24768,00 грн. за Договором та 5760,64 грн. за Угодою, всього 30528,64 грн.

Судом встановлено, що вказані вище грошові кошти були оплачені відповідачем згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень за №592, 593 від 30.12.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2017р. комісією КЕВ м. Львова здійснено огляд земельної ділянки, будівлі та споруди частини військового містечка №288, що знаходилася в користуванні ДП «Львівське управління начальника робіт» по вул. Луганській, 3 у м. Львові, за результатами якого складено Акт комісійного огляду від 03.02.2017р. В Акті зазначено, що ФОП Лозко Т.В. використовується технічний майданчик №7 для зберігання щебеню, площа під сипучими матеріалами складає 1680,3 кв.м., №8 для зберігання щебеню, площа під сипучими матеріалами складає 452,6 кв.м., №10 для зберігання піску, площа під сипучими матеріалами складає 274,2 кв.м., №11 під зберігання сипучих будівельних матеріалів, складає 2535,9 кв.м.; будівля за генеральним планом №86 (збірне металеве сховище) використовується для зберігання автотранспорту - автомобіля Range Rover Classik, державний номер НОМЕР_2, площа будівлі, яка фактично використовується відповідачем - 140,03 кв.м.; приміщення (склад) №4 на першому поверсі будівлі №62 (по генеральному плані в/м №288) згідно технічного паспорту площею 45,2 кв.м.; частина технічного майданчика №11 збоку будівлі №54 (по генеральному плані) використовується для стоянки автомобіля Scania, державний номер НОМЕР_3, займана площа 96,0 кв.м.; організоване місце для стоянки автомобілів на відкритій території між будівлями №55 (деревообробна майстерня) та №94 (ТП), займана площа складає 146,1 кв.м. Акт підписаний комісією, утвореною зі складу КЕВ м. Львова.

22.02.2017р. КЕВ м. Львова скерувало на адресу відповідача вимогу від 22.02.2017р. №748 про негайну сплату подвійної плати за фактичне зберігання щебеню на техплощадці площею 300 кв.м. та 2 одиниць автотранспорту після закінчення дії Договору та Угоди за період січень-лютий 2017р. в розмірі 107562,27 грн. з ПДВ та вивезення зазначеного майна з території військового містечка №288 до 28.02.2017р.

Згідно платіжного доручення №7 від 31.03.2017р. на суму 4320,48 грн., №6 від 31.03.2017р. на суму 18576,00 грн. відповідачем перераховано КЕВ м. Львова подвійну плату за фактичне зберігання будівельних матеріалів та транспортних засобів після закінчення дії Договору та Угоди на загальну суму 22896,48 грн.

Як встановлено судом, 25.04.2017р. відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято частину технічного майданчика військового містечка №288 площею 300 кв.м.,частина будівлі №89 військового містечка №288, які являлися предметом Договору схову №1 від 04.01.2016р. та Угоди №2 на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР. Комісією підтверджено, що стан зазначеного майна - задовільний.

У зв'язку з фактичним користуванням відповідачем техмайданчиками після закінчення дії Договору та Угоди, зокрема, у період 01.04.2017р. - 24.04.2017р., КЕВ м. Львова було виставлено відповідачеві рахунок №657 від 26.04.2018р. на суму 4953,60 грн. та рахунок №658 від 26.04.2017р. на суму 1152,13 грн. (у розмірі подвійної плати), які оплачені відповідачем згідно платіжних доручень №10, №11 від 28.04.2017р.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на Довідку щодо дослідження стану виконання умов Договору схову №1 від 04.01.2016р. та Угоди на стоянку автотранспорту №2 від 04.01.2016р., укладених між Львівським УНР та ФОП Лозко Т.В., складену старшим інспектором відділу аудиту (державних підприємств, будівництва, використання фондів та земель) Західного територіального управління внутрішнього аудиту.

У зазначеній вище Довідці старший інспектор відділу аудиту (державних підприємств, будівництва, використання фондів та земель) Західного територіального управління внутрішнього аудиту вказав, що передача у використання нерухомого майна для надання послуг чинним законодавством України не передбачено. Враховуючи приписи ст. 759, 901 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Договір №1 та Угода №2 фактично підпадають під ознаки договору оренди (найму), а тому є удаваними правочинами, укладення яких приховує укладення реальних договорів оренди нерухомого майна. Відтак, старший інспектор прийшов до висновку про необхідність нарахування ФОП Лозко Т.В. 382627,91 грн. орендної плати за користування об'єктами, згідно вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 та виходячи з ринкової вартості об'єктів нерухомого майна, розміщених на території військового містечка №288, станом на 15.02.2017р.

Таким чином, незважаючи на оплату відповідачем виставлених позивачем рахунків за Договором та Угодою після закінчення їх дії, КЕВ м. Львова вважає, що за своєю правовою природою укладені між сторонами Договір та Угода є удаваними правочинами і являються договорами оренди нерухомого майна, а тому до стягнення з відповідача підлягає 382627,91 грн. - нарахованої орендної плати, яку б міг одержати позивач за період з 01.01.2016р. - 31.01.2017р. за умови укладення з ФОП Лозко Т.В. договорів оренди об'єктів нерухомості, а саме: технічного майданчика №7 площею 1680,3 кв.м., №8 площею 452,6 кв.м., №10 площею 274,2 кв.м., №11 площею 128,8 кв.м., частини збірного металевого сховища №86 площею 140,03 кв.м., приміщення складу на першому поверсі будівлі №62 площею 45,2 кв.м., частини технічного майданчика №11 площею 96,0 кв.м. для стоянки автомобілів, частини технічного майданчика №11 площею 146, 1 кв.м. для стоянки автомобілів.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (положення ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Приписами ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Як зазначає позивач в позовній заяві, уклавши Договір та Угоду, сторони фактично уклали договори оренди, а тому з відповідача підлягає до стягнення орендна плата за користування об'єктами, згідно вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 та виходячи з ринкової вартості об'єктів нерухомого майна, розміщених на території військового містечка №288, станом на 15.02.2017р.

Разом з тим, суд не погоджується з таким твердженням позивача, з огляду на наступне.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв'язку тощо.

Приписами п. 4-5 Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду, затв. постановою КМУ від 11.05.2009р. №778, дозвіл військовим частинам на передачу військового майна в оренду надається: щодо нерухомого військового майна - Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління за погодженням відповідно з Фондом державного майна чи його регіональними відділеннями (представництвами). Передача військового майна в оренду здійснюється виключно за результатами конкурсів, які проводяться Міноборони або уповноваженими ним органами військового управління чи беспосередньо військовими частинами. Умови та порядок проведення конкурсів визначаються Фондом державного майна за погодженням з Міноборони.

Таким чином, законодавство не надавало Львівському УНР (правонаступником котрого виступає КЕВ м. Львова) права самостійно розпоряджатися об'єктами нерухомого майна, закріплених за військовим містечком, в тому числі передавати їх в оренду. В матеріалах справи відсутні рішення Міністерства оборони України або уповноваженого ним органу військового управління щодо передачі будь-якого нерухомого майна в оренду ФОП Лозко Т.В.

З огляду на вказане, враховуючи відсутність згоди Міністерства оборони України на укладення договорів оренди, у позивача відсутні правові підстави стверджувати, що укладені Договір та Угода є правомірними договорами оренди, згідно котрих наступають правові наслідки для нарахування та стягнення коштів в якості орендної плати та пені за несвоєчасне повернення об'єктів з оренди.

Крім цього, суд зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що у судовому порядку укладений між сторонами Договір схову №1 від 04.01.2016р. та Угода №2 на стоянку автотранспорту на території Львівського УНР від 04.01.2016р. визнавалися недійсними з підстав їх удаваності та суд, встановивши, що такі правочини вчинені з метою приховати інші правочини визнав у відповідному рішенні, що сторонами вчинено саме договори оренди.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 42, 46, 123, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.05.2018р.

Суддя Крупник Р.В.