ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.04.2018 р. Справа № 914/2665/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши клопотання викладене в поясненні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» (вх.№13897/18 від 18.04.2018р.), про долучення в якості доказу до матеріалів справи висновку науково-правової експертизи у справі

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації»,м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДОРОЖНИК РІВНЕ», м.Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко», с.Софіївська Борщагівка Київської області

про стягнення 134864,35грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації», м.Київ, 19.12.2017 звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОДОРОЖНИК РІВНЕ», м.Львів, про стягнення 134864,35грн. заборгованості.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду. Так, зокрема, ухвалою суду від 26.03.2018р. закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 26.04.2018р.

18.04.2018 року за вх.№13897/18 в документообігу суду зареєстровано подані позивачем пояснення з клопотанням про визнання причин неподачі висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави і права ім.В.М.Корецького Національної академії наук України від 27.03.2018 №126/66-е поважними та долучити його в якості доказу в справі.

Заявлене клопотання позивач обгрунтовує тим, що зважаючи на обставини різного підходу до застосування судами касаційної інстанції приписів ст.601 ЦК України після розгляду ряду справ за позовами ТзОВ «ФК «Європейське бюро реструктуризації», з метою правильного формування своєї правової позиції, позивач звернувся до Інституту держави і права ім.В.М.Корецького НАН про надання правового висновку. Як зазначає позивач, проведення вказаної експертизи полягало у здійсненні дослідження, аналізу та доктринального тлумачення положень нормативних актів чинного законодавства України для науково-правового обґрунтування змісту та порядку застосування норм цивільного та господарського права України у сфері відносин, повязаних із заміною кредитора у зобовязанні при відступленні права вимоги шляхом укладення договору факторингу. Оскільки даний висновок був отриманий лише 27.03.2018р. , тобто вже після закриття підготовчого провадження у справі, то позивач просить суд визнати причини недолучення його у підготовчому засіданні поважними та долучити його до матеріалів справи в якості доказу.

Клопотання мотивоване посиланням на ст.ст.42,80,207 ГПК України.

Розглянувши заявлене у поданих поясненнях клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про долучення висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави і права ім.В.М.Корецького Національної академії наук України від 27.03.2018 №126/66-е в якості доказу до матеріалів справи з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження, серед іншого є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до ст. ч.1 ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч.4-5 ст.80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Згідно ст.194 ГПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.207 ГПК України, при розгляді справи по суті, головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Згідно ст.108 ГПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1)застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Позивач у клопотанні просить долучити у якості доказу до матеріалів справи висновок науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави і права ім.В.М.Корецького Національної академії наук України від 27.03.2018 №126/66-е «Щодо тлумачення норм чинного законодавства України стосовно особливостей правового регулювання в сфері цивільних та господарських відносин, повязаних із заміною кредитора у зобовязанні при відступленні права вимоги шляхом укладення договору факторингу, що здійснюється на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу»».

Проте, нормами ч.1 ст.108 ГПК України чітко визначено зміст висновку експерта в галузі права, який учасники справи маю право подати до суду та не передбачено подання висновку щодо тлумачення норм чинного законодавства України.

Окрім того, відповідно до положень ч.1 ст.109 ГПК України, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обовязковим для суду. Суд може посилатись в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Виходячи вище норм процесуального закону змісту висновку науково-практичної експертизи, суд не вбачає наявності правових підстав для долучення до матеріалів справи в якості доказу висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави і права ім.В.М.Корецького Національної академії наук України від 27.03.2018 №126/66-е «Щодо тлумачення норм чинного законодавства України стосовно особливостей правового регулювання в сфері цивільних та господарських відносин, повязаних із заміною кредитора у зобовязанні при відступленні права вимоги шляхом укладення договору факторингу, що здійснюється на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу»».

Стосовно пояснення позивача про підстави звернення із клопотанням про долучення до матеріалів справи в якості доказу зазначеного вище висновку, а саме «зважаючи на обставини різного підходу судами касаційної інстанції приписів статті 601 ЦК України…», то такі пояснення не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до положень ч.5 ст.302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд ОСОБА_1 Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись ст.ст.75, 76, 80, 108-109, 207, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» у задоволенні клопотання, висловленого у поясненні (вх.№13897/18 від 18.04.2018р.), про долучення до матеріалів справи в якості доказу висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави і права ім.В.М.Корецького Національної академії наук України від 27.03.2018 №126/66-е «Щодо тлумачення норм чинного законодавства України стосовно особливостей правового регулювання в сфері цивільних та господарських відносин, повязаних із заміною кредитора у зобовязанні при відступленні права вимоги шляхом укладення договору факторингу, що здійснюється на підставі Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу»».

Суддя Кітаєва С.Б.