ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2018 р. Справа № 917/100/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В. О.

за участі секретаря судового засідання Курченко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача вх. №102 П/2 на рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі №917/100/17 (рішення ухвалено суддею Безрук Т.М. у приміщенні господарського суду Полтавської області, повний текст рішення складено 01.03.2017)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", м. Чорноморськ, Одеська обл.,

до фізичної особи-підприємця Калуцького Олександра Вікторовича, м. Полтава,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) фізична особа ОСОБА_2, м. Полтава, 2) фізична особа ОСОБА_3, с. Горбанівка Полтавської обл.,

про стягнення 12125137,95 грн. -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі №917/100/17 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Калуцького Олександра Вікторовича на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" 8688949,88 грн заборгованості за кредитом, 3436188,07 грн заборгованості за відсотками, 181877,07 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Суд першої інстанції зазначив, що кредитні кошти в загальній сумі 9082581,18 грн., надані позивачем відповідачу згідно з укладеним між сторонами договором, відповідач повертав несвоєчасно та не у повному обсязі, сплативши лише 393631,30 грн., у зв'язку з чим заборгованість за користування кредитом становить 8688949,88 грн. Спірна сума заборгованості не була стягнута з ФОП Калуцького О.В. у цивільній справі №554/5323/14ц, при цьому в мотивувальній частині постанови Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у вказаній цивільній справі встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та факт заборгованості за кредитом в сумі 8688949,88 грн. Вказані обставини суд першої інстанції визнав встановленими відповідно до ст. 35 ГПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення). Судом також зазначено, що згідно з договором, за період 20.12.2012 - 19.12.2016 відповідач мав сплатити 3438938,00 грн. процентів за користування кредитом, однак в порушення договірних зобов'язань сплатив лише 2749,93 грн. процентів, отже, заборгованість за процентами за користування кредитом становить 3436188,07 грн. Погашення кредиту за рахунок предмету іпотеки чи поручителями не відбулося (вказаного висновку місцевий господарський суд дійшов з огляду на те, що виконавчі провадження за виконавчими листами № 553/1654/16-ц, № 554/1654/16-ц, виданими Ленінським районним судом, про стягнення боргу з поручителя ОСОБА_2 та про звернення стягнення на предмет іпотеки майнового поручителя ОСОБА_3, на даний час не закінчені, заборгованість за ним не стягнуто, що підтверджується Інформацією про виконавче провадження від 01.02.2017, виписками банку з рахунку обліку кредиту та відсотків).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 8688949,88 грн. заборгованості за кредитом та 3436188,07 грн. заборгованості за відсотками згідно з кредитним договором суд першої інстанції визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач, ФОП Калуцький О.В., звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказане рішення господарського суду Полтавської області скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано зміни, внесені до укладеного між сторонами кредитного договору, відповідно до яких обов'язковою передумовою видачі кредитних коштів траншем у розмірі 9082581,18 грн. є подання позичальником банку заявки на купівлю іноземної валюти та письмового повідомлення (заявки) про видачу коштів, однак таких документів позичальник не надавав, у матеріалах справи вони відсутні, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність волі особи на отримання зазначених коштів, а перерахування коштів якщо і відбувалося, то без згоди позичальника, що призвело до необґрунтованого та надлишкового нарахування процентів; документи, на які посилається місцевий господарський суд як на доказ видачі кредитних коштів (меморіальний ордер, платіжне доручення), мають недоліки оформлення, банківська виписка також не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки вона не є первинним бухгалтерським документом. Щодо постанови Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у цивільній справі №554/5323/14ц, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, апелянт зазначає, що ст.35 ГПК України не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки у вищевказаній цивільній справі було встановлено обставини лише щодо ОСОБА_2, а щодо Калуцького О.В. провадження закрито. Також апелянт зазначає, що наданий банком розрахунок заборгованості не містить інформації, які суми вносилися позичальником на погашення кредиту та коли, у рахунок погашення яких прострочених окремих зобов'язань, що входять до складу кредитного зобов'язання, зараховано сплачені позичальником кошти. Окрім того, апелянт посилається на те, що на час розгляду даної господарської справи №917/100/17 в суді першої інстанції у провадженні Вищого спеціалізованого суду України вже перебувала цивільна справа №554/5323/14ц з вирішення спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав - що у відповідності до п.2 ч.1 ст.81 ГПК України є підставою для залишення позову без розгляду, однак місцевим господарським судом вказані обставини не було перевірено.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 12.03.2018.

07.03.2018 позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апелянта не спростовують висновків місцевого господарського суду, а також стверджує, що касаційне оскарження рішення апеляційного суду в цивільній справі (на яке посилається апелянт) стосується лише зменшення судом штрафних санкцій. Позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні 12.03.2018 було оголошено перерву до 26.03.2018.

13.03.2018 третя особа - ОСОБА_3 - надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвалою ВССУ від 26.09.2016 відкрито касаційне провадження у цивільній справі за позовом ПАТ "Марфін Банк" до ФОП Калуцького О.В., ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ "Марфін Банк" на рішення апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016, і вже після цього, 19.01.2017 господарським судом Полтавської області порушено провадження в даній господарській справі №917/100/17. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить суд оскаржуване рішення скасувати та залишити позовну заяву банку без розгляду.

Третя особа - ОСОБА_2 - 13.03.2018 також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на наявність касаційного провадження у відповідній цивільній справі, просить оскаржуване рішення скасувати та залишити позовну заяву банку без розгляду.

22.03.2018 до суду надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання 26.03.2018 в режимі відеоконференції, у вказаному клопотанні заявник також повідомляє суд, що згідно з рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол №56 від 28.12.2017) назву Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" змінено на Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" (витяг з ЄДР та належним чином засвідчену копію статуту в новій редакції, затвердженій рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 28.12.2017, додано до клопотання).

26.03.2018 відповідач надав письмові пояснення, в яких зазначає, що скасування рішення по суті з постановленням ухвали про залишення позову без розгляду не тягне за собою значних негативних правових наслідків для позивача, який не позбавлений права повторного звернення до цього ж суду після усунення наявних перешкод.

Ухвалою суду від 26.03.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2018, доручено господарському суду Полтавської області забезпечити проведення судового засідання 18.04.2018 в режимі відеоконференції.

26.03.2018 (після судового засідання) до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких ПАТ "МТБ Банк" наполягає на тому, що у цивільній справі №554/5323/14-ц та у даній господарській справі №917/100/17 сторони є різними, підстави звернення до суду та заявлені до стягнення суми боргу також є різними; у провадженні іншого суду відсутній спір стосовно стягнення з ФОП Калуцького О.В. заборгованості за кредитним договором, натомість набрало законної сили рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016, яким борг стягнуто з поручителя. До пояснень додано копію заяви ПАТ "МТБ Банк" про відмову від касаційної скарги у справі №554/5323/14-ц (без доказів подання вказаної заяви до Верховного Суду та прийняття її судом).

17.04.2018 апелянт надав клопотання (вх.№2917) про долучення до матеріалів справи копії ухвали Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №554/5323/14-ц, якою зупинено виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін Банк" 11636182,08 грн. заборгованості за кредитом до закінчення касаційного розгляду справи. Також у вказаному клопотанні зазначено, що ФОП Калуцький О.В. просить апеляційний господарський суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та залишити позов ПАТ "Марфін Банк" без розгляду.

Присутні в судовому засіданні 18.04.2018 представники ПАТ "МТБ Банк" (в режимі відеоконференції) та ФОП Калуцького О.В. підтримали викладену ними письмово правову позицію. В остаточному зверненні до суду представник апелянта просила задовольнити уточнені вимоги апеляційної скарги, а саме - скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та залишити позов ПАТ "Марфін Банк" без розгляду, а також просила суд застосувати до позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" позовну давність.

Треті особи, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання 18.04.2018, не направили своїх представників у вказане засідання та не повідомили суд про причини їх неявки.

В ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що явка представників учасників справи не визнавалася обов'язковою, а також з огляду на закінчення шістдесятиденного строку розгляду апеляційної скарги, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники позивача та відповідача погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

02.06.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Морський Транспортний Банк" (правопопередником позивача у справі, ПАТ "Марфін Банк", назву якого в подальшому було змінено на ПАТ "МТБ Банк") та Фізичною особою-підприємцем Калуцьким Олександром Вікторовичем було укладено кредитний договір № 00308/Р (т.1 а.с.17-23) із подальшими змінами та доповненнями (т.1 а.с.24-43). З метою забезпечення належного виконання Калуцьким О.В. вищевказаного договору, між ВАТ "Морський Транспортний Банк" та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір поруки, яким встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору, солідарно з боржником і в повному обсязі.

На доказ виконання зі своєї сторони умов договору позивач надав до суду першої інстанції меморіальний валютний ордер № 12 від 03.06.2008, платіжне доручення №84 від 20.09.2012, банківські виписки, відповідно до яких ФОП Калуцький О.В. отримав суму кредиту в розмірі 9082581,18 грн., однак повертав кредитні кошти несвоєчасно та не в повному обсязі, сплативши лише 393631,30 грн. внаслідок чого заборгованість за користування кредитом склала 8688949,88 грн.

ПАТ "Марфін Банк" у 2015 році звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою (з урахуванням подальшої зміни позовних вимог) про солідарне стягнення з ФОП Калуцького О.В. та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 00308/Р від 02.06.2008 у сумі 8688949,88 грн.; заборгованості за відсотками - 2243983,80 грн.; заборгованості за пенею - 725253,47 грн. (т.2, а.с.96 - 99). Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, суми відсотків та пені було розраховано ПАТ "Марфін Банк" станом на 28.04.2015 (тобто на дату подання заяви про зміну позовних вимог).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015 у цивільній справі №554/5323/14-ц стягнуто солідарно з ФОП Калуцького О.В. та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість у розмірі 11658187,05 грн. за кредитним договором № 00308/Р від 02.06.2008 (т.1 а.с. 48-50).

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015 скасовано та постановлено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін банк" заборгованість за кредитом 8688949,88 грн., заборгованості за відсотками 2243983,80 грн., заборгованість за пенею 703248,40 грн., - усього 11636182,08 грн. Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" до ФОП Калуцького О.В. про стягнення заборгованості закрито з посиланням на непідвідомчість цих вимог місцевому загальному суду (т.1 а.с.51-55).

Вказане рішення було оскаржено ПАТ "Марфін Банк" та ОСОБА_2 у касаційному порядку, касаційні провадження за скаргами даних учасників справи було відкрито відповідно 26.09.2016 та 09.10.2017.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.09.2016 відкрито касаційне провадження у справі №554/5323/14-ц за касаційною скаргою ПАТ "Марфін Банк" на рішення апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016; на теперішній час відповідне касаційне провадження триває, розгляд справи здійснюється Верховним Судом. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та не були спростовані позивачем в ході апеляційного провадження. У касаційній скарзі, копію якої долучено до матеріалів даної справи (т.4, а.с.171) ПАТ "Марфін Банк" просив суд скасувати рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 та залишити без змін рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015, зазначаючи підставою скасування як неправильне нарахування сум пені судом апеляційної інстанції, так і безпідставне, на думку заявника, закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" до ФОП Калуцького О.В. Отже, рішення суду апеляційної інстанції було ним оскаржено в повному обсязі, у тому числі, і в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" до ФОП Калуцького О.В.

18.01.2017 (тобто під час здійснення судом касаційної інстанції провадження в цивільній справі №554/5323/14-ц) ПАТ "Марфін Банк" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом у даній господарській справі №917/100/17 про стягнення з ФОП Калуцького О.В. заборгованості, що виникла з кредитного договору № 00308/Р від 02.06.2008, а саме: основного боргу в розмірі 8688949,88 грн. 3436188,07 грн. заборгованості за відсотками, 181877,07 грн - відшкодування витрат зі сплати судового збору. Розрахунок заборгованості за відсотками здійснено позивачем станом на 20.12.2016 (т.1, а.с.12). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано до суду першої інстанції відомостей про наявність касаційного провадження у цивільній справі №554/5323/14-ц.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.10.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою другого відповідача (ОСОБА_2) на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015 та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у цивільній справі №554/5323/14-ц. Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №554/5323/14-ц зупинено виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін Банк" 11636182,08 грн. заборгованості за кредитом до закінчення касаційного розгляду справи.

Місцевий господарський суд, вважаючи провадження у цивільній справі №554/5323/14-ц закінченим, зазначив в оскаржуваному рішенні, що спірні суми боргу не були стягнуті з відповідача у вказаній цивільній справі, а також послався на те, що в мотивувальній частині постанови Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у цивільній справі №554/5323/14-ц встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №00308/Р від 02.06.2008 та факт заборгованості за кредитом в сумі 8688949,88 грн. Дані обставини було визнано місцевим господарським судом такими, що не підлягають доказуванню, із посиланням на ст. 35 ГПК України.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 2 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів зазначає, що дійсно на час ухвалення оскаржуваного рішення від 27.02.2017 у господарській справі №917/100/17 було чинним рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у цивільній справі №554/5323/14-ц (на яке суд першої інстанції посилається в оскаржуваному рішенні).

Разом з тим, як встановлено вище, на момент подання позову в господарській справі №917/100/17 та ухвалення оскаржуваного рішення від 27.02.2017 було відкрито касаційне провадження в цивільній справі №554/5323/14-ц, тобто судовий розгляд вказаної справи не було завершено. Позивач в ході розгляду господарської справи №917/100/17 не повідомив суд першої інстанції про наявність вищезазначеного касаційного провадження у справі №554/5323/14-ц, а судом вказану обставину також не було з'ясовано.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.81 ГПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.226 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, відповідно до вимог процесуального закону як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час апеляційного перегляду рішення в даній справі, з'ясуванню підлягали обставини щодо складу сторін, предмету, підстав спору в цивільній справі №554/5323/14-ц, а також - щодо стану розгляду вказаної справи.

Позивач у письмових і усних поясненнях в ході апеляційного провадження наполягав на тому, що у цивільній справі №554/5323/14-ц та у даній господарській справі №917/100/17 сторони є різними, підстави звернення до суду та заявлені до стягнення суми боргу також є різними; у провадженні іншого суду відсутній спір стосовно стягнення з ФОП Калуцького О.В. заборгованості за кредитним договором, натомість набрало законної сили рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016, яким борг стягнуто з поручителя.

Надаючи оцінку вищевказаним аргументам, колегія суддів зазначає, що, як було встановлено вище, в якості підстави позову як у цивільній, так і у господарській справі, ПАТ "Марфін Банк" було наведено таку обставину як невиконання ФОП Калуцьким О.В. зобов'язань за одним і тим же кредитним договором №00308/Р від 02.06.2008 - тобто підстави обох позовів є однаковими.

Предмет позову у зазначених справах також співпадає в частині суми основного боргу (8688949,88 грн.) та суми відсотків, нарахованих станом на 28.04.2015. Та обставина, що у господарській справі №917/100/17 ПАТ "Марфін Банк" заявлено до стягнення відсотки за кредитом, нараховані по 20.12.2016, на думку колегії суддів, не свідчить про якісну відмінність предмета позову та про можливість окремого розгляду господарським судом позовних вимог у тій частині, в якій вони є більшими за позовні вимоги в цивільній справі - оскільки вимога про стягнення відсотків є похідною від вимоги про стягнення суми основного боргу, отже, надання оцінки правильності нарахування суми відсотків за період з 28.04.2015 по 20.12.2016 є неможливим без встановлення обставин щодо обґрунтованості визначення суми основного боргу (що в обох справах є однаковою).

Щодо суб'єктного складу учасників справи №554/5323/14-ц, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з процесуальних документів у вказаній справі, судом розглядався позов ПАТ "Марфін Банк" про солідарне стягнення з ФОП Калуцького О.В. та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 00308/Р від 02.06.2008 - тобто ФОП Калуцький О.В., відповідач у даній господарській справі №917/100/17 за позовом ПАТ "Марфін Банк", є також відповідачем у цивільній справі №554/5323/14-ц за позовом ПАТ "Марфін Банк", яка перебуває у провадженні суду касаційної інстанції.

Та обставина, що за рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" до ФОП Калуцького О.В. про стягнення заборгованості закрито, на думку колегії суддів, не може бути підставою для висновку про те, що ФОП Калуцький О.В. втратив статус учасника справи №554/5323/14-ц (а саме, відповідача у вказаній справі), оскільки касаційний перегляд вищевказаного рішення на теперішній час не закінчено. Посилання позивача на те, що рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 набрало законної сили, колегія суддів не вважає достатніми аргументами, оскільки ухвалою Верховного Суду від 23.03.2018 зупинено виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Марфін Банк" 11636182,08 грн. заборгованості за кредитом до закінчення касаційного розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач стверджував, що касаційне оскарження рішення апеляційного суду в цивільній справі №554/5323/14-ц стосується лише зменшення судом штрафних санкцій. Однак відповідне спростовується матеріалами справи, а саме - копією касаційної скарги ПАТ "Марфін Банк" у справі №554/5323/14-ц (т.4, а.с.171), в якій заявник просить рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016 у цивільній справі №554/5323/14-ц скасувати, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.09.2015 залишити без змін.

Також позивач посилався на те, що ним направлено поштою до Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги і що у відповідності до ст.398 ЦПК України суд касаційної інстанції у безумовному порядку зобов'язаний прийняти дану відмову. Проте, відповідно до ч.6 ст.398 ЦПК України, суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу (суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє). Отже, вирішення вказаного питання не є безумовним, а віднесено законодавцем до компетенції суду касаційної інстанції. Однак будь-яких доказів прийняття Верховним Судом до розгляду заяви банку про відмову від касаційної скарги та про результати її розгляду позивачем не надано.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що як було встановлено вище, на теперішній час касаційне провадження у справі №554/5323/14-ц здійснюється не лише за касаційною скаргою ПАТ "Марфін Банк", але і за касаційною скаргою ОСОБА_2 (саме у вказаному провадженні ухвалою Верховного Суду від 23.03.2018 було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30.08.2016), отже, відмова банку від касаційної скарги, навіть у разі якщо така відмова буде прийнята Верховним Судом, не може бути підставою для висновку про закінчення провадження у цивільній справі №554/5323/14-ц.

Колегія суддів також враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №415/2542/15-ц, в якій зазначено, що вирішення за правилами господарського судочинства спору в частині позовних вимог до боржника й одного поручителя, які є юридичними особами, а за правилами цивільного судочинства - в частині позовних вимог до поручителів, які є фізичними особами та несуть солідарну з боржником відповідальність, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об'єктивності з'ясування обставин справи, оскільки дослідження одного і того ж предмету та тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій.

Отже, враховуючи, що, як було встановлено вище, на момент звернення ПАТ "Марфін Банк" з позовом до господарського суду у даній справі №917/100/17, на момент ухвалення місцевим господарським судом оскаржуваного рішення від 27.02.2017 та його апеляційного перегляду у провадженні іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (цивільна справа №554/5323/14-ц), колегія суддів зазначає, що позов у справі №917/100/17 підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.226 ГПК України, у зв'язку з чим оскаржуване рішення суду про задоволення позову підлягає скасуванню в порядку ч.1 ст.278 ГПК України як таке, що ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи (п.1 ч.1 ст.277 ГПК України) - а саме, обставин щодо наявності у провадженні іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин, керуючись п.3 ч.1 ст.226, п.4 ч.1 статті 275, п.1 ч.1 статті 277, ч.1 ст.278, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Калуцького Олександра Вікторовича задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2017 у справі №917/100/17 скасувати. Позов залишити без розгляду.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" (68003, Одеська обл., місто Чорноморськ, проспект Миру, будинок 28, код ЄДР 21650966) на користь Фізичної особи - підприємця Калуцького Олександра Вікторовича (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) 252000,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.04.18

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.