ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/12429/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у порядку письмового провадження,

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

у складі судді Васильєва О.Ю.

від 31.01.2017 року

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Джихур О.В., Сизько І.А., Орєшкін Е.В.

від 14.03.2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос"

про стягнення 47253,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос" (відповідач) про стягнення 47253,89 грн. ( в т.ч.: 70,92 грн. - основна заборгованість; 29292,40 грн. - пеня; 15856,52 грн. - інфляційні втрати та 2034, 05 грн. - 3% річних) заборгованості за несвоєчасну оплату відповідачем вартості природного газу, поставлений в період січень-квітень, грудень 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем своїх зобов'язань із своєчасної та повної оплати вартості поставленого позивачем газу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року (суддя Васильєв О.Ю.) позов задоволено, стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 70,92 грн. - основної заборгованості, 14646,20 грн. - пені, 15856,52 грн. - інфляційних втрат та 2034,05 грн. - 3% річних (розстрочивши виконання рішення в цій частині строком на шість місяців наступним чином: 5434,61 грн. відповідач повинен сплатити позивачу в строк до 28.02.2017 року, 5434,61 грн. - в строк до 31.03.2017 року, 5434,61 грн. - в строк до 30.04.2017 року, 5434,61 грн. - в строк до 31.05.2017 року, 5434,61 грн. - в строк до 30.06.2017 року, 5434,61 грн. - в строк до 31.07.2017 року) та 1378,00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Господарський суд Дніпропетровської області на підставі ст. 233 Господарського кодексу України ст. 511 Цивільного кодексу України зменшив розмір пені, що підлягає стягненню на 50% з 29292,40 грн. до 14646,20 грн. і на підставі ст.121 Господарського процесуального кодексу України розстрочив виконання рішення на шість місяців шляхом сплати відповідачем щомісячно в строк до 31 липня 2017 року 5434 грн. 61 коп. боргу.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань щодо своєчасного та не в повного здійснення оплати отриманого від позивача газу, у зв'язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 70,92 грн. за період січень-травень, грудень 2015 року. На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості (з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних ) не надано. Судом задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 70,92 грн. - основної заборгованості, 15856,52 грн. - інфляційних втрат та 2034,05 грн. - 3% річних.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем вартості поставленого природного газу; суд зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 14646,20 грн. та розстрочено виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача 70,92 грн. - основної заборгованості, 14646,20 грн. - пені, 15856,52 грн. - інфляційних втрат та 2034,05 грн. - 3% річних на шість місяців, шляхом сплати кожного календарного місяця по 5434,61 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" оскаржує його в частині зменшення розміру пені, що підлягає стягненню та надання відстрочки виконання судового рішення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі №904/12429/16 доповнити абзацем третім наступного зімсту: "3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 14646,20 грн. пені відмовити". У решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року у справі №904/12429/16 залишено без змін.

Дана постанова мотивована тим, що на виконання умов договору позивач здійснив постачання відповідачу природного газу в січні, лютому, березні, квітні та грудні 2015 року на загальну суму 116729, 45 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, підписаними відповідачем без зауважень. Однак в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач не своєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату отриманого від позивача газу, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 70,92 грн. за період січень-травень, грудень 2015 року. Позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних відповідає фактичним обставинам справи, діючому законодавству, правильно враховує періоди нарахувань, у зв'язку з чим судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду щодо стягнення з відповідача 70,92 грн. основного боргу, 15856,52 грн. інфляційних втрат та 2034,05 грн. 3% річних. Апеляційний господарський суд погодився з висновком господарського суду щодо зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50% до 14646,20 грн. Враховуючи ті обставини, що стали підставою для зменшення розміру пені, апеляційний господарський суд погодився з висновком господарського суду щодо надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення на 6 місяців шляхом сплати щомісяця 5434 грн. 61 коп.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не погодилось з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі №904/12429/16 звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі №904/12429/16 в частині зменшення загального розміру пені до 14646,20 грн.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що в рішенні зазначено, що суд, зменшуючи розмір неустойки, виходив, серед іншого, з інтересів сторін. Втім, з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача. Таким чином, судом було не повністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також визнано встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи. Відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком в розумінні ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року) та підставою для зменшення неустойки, яка підлягає до стягнення.

Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2018 року поновлено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на подання касаційної скарги. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі №904/12429/16. Призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у письмовому відзиві на касаційну скаргу просив касаційну скаргу ПАТ «HAK «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі № 904/12429/16 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі №904/12429/16 залишити без змін. Суди першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі врахували інтереси сторін, адже ПАТ «HAK «Нафтогаз України» є провідним підприємством паливно - енергетичного комплексу, однією з найбільших компаній України. В свою чергу, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос", як правильно зауважено у судових рішеннях від 31.01.2017 року та 17.03.2017 року, є неприбутковою організацією, газ, що продається, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, що споживається населенням, а також об'єднанням ведеться активна судово-претензійна робота з боржниками зі сплати за надані комунальні послуги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.04.2018 року у зв'язку з відрядженням судді Вронської Г.О. для розгляду справи №904/12429/16 визначено наступний колегії суддів Баранець О.М. - головуючий, Студенець В.І., Мамалуй О.О.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 08 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Колос" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1156/15-ТЕ-4, за умовами п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року газ обсягом до 148,3 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.

Як зазначено у п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За приписами п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна на природний газ неодноразово змінювалася, про що сторонами було укладено додаткові угоди №№1-5.

Положеннями п. 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 7.1 договору).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

На виконання умов договору позивач здійснив постачання відповідачу природного газу в січні, лютому, березні, квітні та грудні 2015 року на загальну суму 116729,45грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, підписаними відповідачем без зауважень.

Однак в порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач не своєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату отриманого від позивача газу, у зв'язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 70,92 грн. за період січень-травень, грудень 2015 року.

На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості (з урахуванням пені, інфляційних втрат та 3% річних ) не надано.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язаний оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

У відповідності із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних відповідає фактичним обставинам справи, діючому законодавству, правильно враховує періоди нарахувань, у зв'язку з чим судова колегія вважає правомірним висновок господарського суду щодо стягнення з відповідача 70, 92 грн. основного боргу, 15 856, 52 грн. інфляційних втрат та 2034,05 грн. 3% річних.

На підставі п. 7.2 договору за прострочку виконання грошового зобов'язання позивачем нарахована пеня в сумі 29292,40 грн.

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки на 99%.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 43 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 року) за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

Приймаючи до уваги, що:

- згідно Статуту Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Колос" створено власниками квартир та нежитлових приміщень відповідно до Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" і є неприбутковою організацією;

- джерелом надходження коштів до відповідача є платежі мешканців будинку за надані їм послуги;

- згідно довідок відповідача мешканці будинків №№68, 69 мають значну заборгованість за надані послуги з опалення (а.с.55-62);

- за умовами договору №1156/15-ТЕ-4 від 08 грудня 2014 року газ що продається використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, що споживається населенням.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст. 83 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), та задовольнив клопотання відповідача частково, зменшивши розмір пені щодо зменшення заявленого до стягнення розміру пені на 50%, а саме до 14646,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі, при цьому, строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Конституційним судом України, також, зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності, з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Положення ст.ст. 83, 121 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) не містять переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, а отже в кожному конкретному випадку, згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 15.12.2017 року), оцінка судом доказів здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи ті обставини, що стали підставою для зменшення розміру пені, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення на 6 місяців шляхом сплати щомісяця 5434 грн. 61 коп.

Скориставшись правом на зменшення розміру неустойки, суд першої інстанції у резолютивній частині рішення не зазначив про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення решти пені в сумі 14646,20 грн., у зв'язку з чим резолютивну частину рішення від 31 січня 2017 року суд апеляційної інстанції доповнив реченням щодо відмови у позові в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені в касаційних скаргах доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". При цьому, суд першої інстанції правомірно скористався наданим п. 3 ст. 83 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) правом щодо зменшення розміру пені та штрафу, цим самим забезпечивши баланс майнових інтересів обох сторін.

Колегія суддів Касаційного господарського суду, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції, вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, з дотриманням вимог ст. 3 ЦК України щодо вирішення спору з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності і розумності.

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 року у справі №904/12429/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Баранець

Судді О. Мамалуй

В.Студенець