ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/917/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - Проскурна Т.В., Рацун О.В.,

відповідача - Печерний С.Л.,

третьої особи - не з'явилися,

прокурора - Гришина Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018

(головуючий - Дикунська С.Я., судді: Мальченко А.О., Жук Г.А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2015

(суддя Любченко М.О.)

у справі № 911/917/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Турботрейд"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

за участю Прокуратури міста Києва

про стягнення 60 682 295, 02 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Турботрейд" (далі - ТОВ "Турботрейд") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (далі - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс") про стягнення 49 454 491,13 грн.

1.2. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором №т15-139/ від 16.11.2012 про закупівлю товару за державні кошти щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару.

1.3. Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2015 позовну заяву ТОВ "Турботрейд" передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

1.4. Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом першої інстанції до розгляду, до стягнення з відповідача заявлено 60 682 295, 02 грн., з яких 39 590 040, 00 грн. основного боргу, 19 283 044,43 грн. інфляційних втрат та 1 809 210,59 грн. 3% річних.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 задоволено позовні вимоги ТОВ "Турботрейд" до ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" про стягнення основного боргу в розмірі 39 590 040,00 грн, інфляційних втрат в сумі 19 283 044,43 грн та 3% річних в сумі 1 809 210,59 грн. Стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" на користь ТОВ "Турботрейд" основний борг в розмірі 39 590 040,00 грн, інфляційні втрати в сумі 19 283 044,43 грн, 3% річних в сумі 1 809 210,59 грн та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

2.2. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 залишено без змін.

2.3. Розглядаючи справу, суди встановили такі обставини.

16 листопада 2012 року між ТОВ "Турботрейд" (позивачем, постачальником за договором) та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої відповідно до п.1.1 статуту є ПАТ "Укртрансгаз", в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (відповідачем, покупцем за договором) укладено Договір №т15-139/ про закупівлю товару за державні кошти (далі - Договір). Згідно з умовами п.1.1 Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 24.09.2013 до Договору) постачальник зобов'язався з моменту його підписання до 31.12.2014 поставити і передати у власність покупцю товари (устаткування для керування технологічними процесами автоматизоване, код згідно ДК 016-97 - 33.30.1 системи вентиляції та кондиціювання повітря в укриттях ГПА ГТК-10І (лот№3)), зазначені в Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

За умовами п. 1.2 Договору найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами Специфікації. Товар повинен бути новий, який не був у використанні.

Положеннями п.п. 3.1, 3.3 Договору сторони погодили, що ціна Договору становить 48 738 629,52 грн, в тому числі податок на додану вартість в розмірі 8 123 104,92 грн. Ціна за одиницю товару наводиться у Специфікації.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактично поставленої партії товарів, після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок), протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною.

На вимогу постачальника покупець може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього договору. Для отримання попередньої оплати постачальник надає покупцю банківську гарантію повернення цієї суми авансового платежу у випадку дострокового розірвання договору продовж п'яти календарних днів після письмової вимоги замовника. Форма банківської гарантії наведена в Додатку № 2 до цього договору. Після поставки постачальником товарів за Договором на суму, що дорівнює сумі авансового платежу, банківська гарантія повертається постачальнику на його письмову вимогу протягом двох днів з дня отримання такої вимоги.

Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є момент передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною.

Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

За умовами п.п. 5.1, 5.2 Договору термін поставки товарів: партіями, в період, зазначений у пункті 1.1 розділу 1 Договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання покупцем рознарядки на передачу кожної окремої партії товару, в якій зазначається найменування, кількість товару та адреса місця доставки. Місце поставки товарів: на базисних умовах поставки DDP є м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП "Укргазенергосервіс" згідно з правилами тлумачення Інкотермс в редакції 2000.

Цей Договір згідно з п. 10.1 (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 24.09.2013 до нього) набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання. Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення покупцем процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в ньому.

2.4. Суди дослідили, що на виконання умов Договору сторони підписали Додаток №1 до нього (Специфікацію), в якому погодили перелік, асортимент та загальну вартість товарів, що поставляються на умовах Договору.

2.5. Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Турботрейд" суди зазначили, що за умовами п.5.1 Договору відповідачем було надано рознарядки на поставку товару №480/15-1 від 19.03.2013 та №1999/14-3 від 04.12.2013, згідно з якими на виконання Договору позивачем було поставлено, а представниками відповідача на підставі довіреностей №34 від 21.03.2013 та №125 від 05.12.2013 прийнято товар на загальну суму 39 590 040,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями накладних №5 від 21.03.2013 на суму 16 967 160,00 грн з ПДВ та № 4 від 05.12.2013 на суму 22 622 880,00 грн з ПДВ, які підписано уповноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи інших умов поставки зі сторони відповідача.

2.6. Факт поставки відповідачу товару за згаданими накладними підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи належним чином завіреними копіями товарно-транспортних накладних №006187 від 21.03.2013 та №006194 від 05.12.2013.

2.7. Крім цього, згідно з реєстром податкових накладних ПАТ "Укртрансгаз" за грудень та березень 2013 року та податкових накладних №4 від 05.12.2013 та №5 від 21.03.2013, наданих Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва, відповідачем відображено в податковому обліку господарської операції отримання від позивача товару на вищезгадану суму.

Факт відображення даних господарських операцій у податковій звітності позивача підтверджується представленими Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві реєстрами податкових декларацій.

2.8. Відтак, суди зазначили, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, позивачем належним чином виконано зобов'язання за Договором щодо поставки відповідачу товару на загальну суму 39 590 040, 00 грн.

2.9. Під час перегляду справи апеляційним господарським судом ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено питання щодо поставки ТОВ "Турботрейд" товару за Договором, його вартості та якості, документального підтвердження завищення вартості, ознак безтоварності операцій тощо.

Як зазначив суд, за результатами проведеної комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи (висновок № 13889/13890 від 27.07.2017) підтверджено виконання Договору ТОВ "Турботрейд" і Філією ВРТП "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз", порядок формування позивачем цін на шафу автоматики ША СВК КМЕТ 106120 та модуль збору, обробки та архівування інформації МЗОАСВК КМЕТ 106800, які були реалізовані по Договору відповідає вимогам П(С)БО та чинного законодавства України, що визначає порядок ціноутворення. Вартість згаданої шафи та вартість модулів збору, обробки та архівування інформації МЗОАСВК КМЕТ 106800, поставка яких здійснена ТОВ "Турботрейд" по накладним № 5 від 21.03.2013, № 4 від 05.12.2013 відповідають цінам, узгодженим сторонами Договору, які можуть бути ринковими цінами. Встановити, чи відповідає якість товару за Договором вимогам стандартів, технічних умов не надається за можливе за відсутності спеціальних знань в галузі технології, виробництва, обслуговування та експлуатації спеціалізованого обладнання, призначеного для газотранспортної системи, та спеціалістів з зазначеного питання в Харківському НДІСЕ, вирішення технологічних питань не відноситься до завдань судової товарознавчої експертизи згідно з Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5.

2.10. За таких обставин, апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про належне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за Договором, а відтак, і наявність правових підстав для стягнення з відповідача 39 590 040,00 грн.

2.11. Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, суди попередніх інстанцій також задовольнили вимоги ТОВ "Турботрейд" про стягнення з відповідача 19 283 044,43 грн інфляційних втрат та 1 809 210,59 грн 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеними постановою та рішенням, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" звернулось до суду з касаційною скаргою.

Зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, скаржник просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити ТОВ "Турботрейд" у задоволенні позову повністю.

3.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, що всупереч фактичним обставинам справи суди обох інстанцій безпідставно та необґрунтовано зазначили, що уповноважені особи відповідача отримали товар за Договором, неправильно застосували норми матеріального права, а саме: ст.ст. 173, 175, 180, 193, 256, 265 Господарського кодексу України та ст.ст. 244, 245, 220, 216, 526, 530, 610, 612, 712, 663, 692 Цивільного кодексу України.

3.3. В розвиток зазначеного, скаржник також наполягає на тому, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки його доводам про фіктивність та безтоварність спірних господарських операцій. Тоді як в спірних правовідносинах належить звернути особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

3.4. Зокрема, скаржник звертає увагу, що у позивача відсутній рух активів у процесі здійснення господарських операцій за Договором; у позивача та відповідача відсутній зв'язок між фактом придбання товарів та їх господарською діяльністю; всупереч даним податкового обліку позивача та відповідача у них відсутні реальні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу; результати, відображені у даних податкового обліку позивача та відповідача, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій позивача по постачанню товарів. На думку скаржника, усі ці обставини свідчать про укладення позивачем договору не для досягнення мети, визначеної ним, а для винного незаконного заволодіння майном держави - коштами відповідача.

3.5. Скаржник наполягає на тому, що Договір було укладено без наміру досягнення визначеної ним мети та з наміром незаконного заволодіння майном - грошовими коштами відповідача, що свідчить про те, що Договір відповідно до ст.228 Цивільного кодексу України є таким, що порушує публічний порядок.

3.6. Суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки факту порушення Генеральною прокуратурою України кримінального провадження №0000259 за фактом заволодіння посадовими особами ТОВ "Турболінкс", ТОВ "Турботрейд, ТОВ "Промінвеставтоматика" та ПАТ "Укртрансгаз" державним майном (коштами) в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) такого майна, шляхом закупівель товарів, робіт і послуг за значно завищеними цінами, чим спричинено збитки державі, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.364 та ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України.

3.7. Відтак, згідно з доводами ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" суди попередніх інстанцій безпідставно та необгрунтовано не визнали Договір недійсним.

3.8. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Турботрейд" заперечує проти вимог та доводів касаційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, оскільки жодне твердження скаржника не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

3.9. Позивач вважає позицію скаржника суперечливою та такою, що вводить суд в оману. Факти, які наводяться у касаційні скарзі, не відповідають дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи документами, яким надано вичерпну правову оцінку судами попередніх інстанцій.

3.10. Крім того, позивач також звертає увагу на те, що поставка товару за Договором підтверджується висновком Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз №12889/12890 від 27.07.2017, складного за наслідками призначеної у справі комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи.

Відтак, позивач просить залишити касаційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" без задоволення, а судові рішення, що оскаржуються, без змін.

3.11. Заступник прокурора міста Києва також подав відзив на касаційну скаргу, у якому повністю підтримує вимоги касаційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" та просить її задовольнити в повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Відповідно до частини 1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2. Спір у справі стосується правовідносин, що виникли з Договору, предметом якого є поставка ТОВ "Турботрейд" визначених договором та специфікаціями товарів.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення заборгованості, що виникла у зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем поставленого ТОВ "Турботрейд" товару згідно з Договором.

Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Господарський суд визначає предмет доказування, виходячи з вимог і заперечень сторін, керуючись нормами матеріального права, які повинні бути застосовані у такому випадку.

4.3. Підставою позову позивач визначив приписи статей 193, 218, Господарського кодексу України та статті 525, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи статті 629 Цивільного кодексу України визначають, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Договір поставки є двостороннім, оскільки права і обов'язки виникають для обох котрагентів. Оплатний характер цього договору полягає в тому, що одержана від постачальника продукція оплачується покупцем за погодженими цінами. Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Аналогічна норма міститься у статті 264 Господарського кодексу України, відповідно до якої матеріально-технічне постачання та збут продукції здійснюється шляхом поставки продукції, придбаної у інших суб'єктів господарювання або власного виробництва.

4.4. Як можна зробити висновок зі змісту судових рішень, що оскаржуються, та власне касаційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс", відповідач заперечує факт здійсненої поставки ТОВ "Турботрейд", чим і обґрунтовує свою позицію про відсутність у нього обов'язку сплачувати грошові кошти за нереальну господарську операцію.

4.5. Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецеденту практику ЄСПЛ, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Суди повинні враховувати якість поданих сторонами доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.

4.6. Як зазначено вище (п.2.5 постанови), задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Турботрейд", суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що факт здійснення поставки товару за Договором підтверджено належними доказами, наявними у матеріалах справи.

Проте суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів недостатньо вмотивованими та передчасними з огляду на таке.

4.7. Оскільки відповідач протягом всього часу розгляду справи у судах наголошував, що існують зловживання зі сторони підписантів Договору, недоведеність факту поставки та безтоварність господарських операцій, реальність здійснення спірних поставок потребувала ретельної перевірки судами.

Тобто судам у цій справі слід було з'ясувати підстави та можливість поставки ТОВ "Турботрейд" спірного товару відповідачу, порядок його відвантаження, встановити відповідність порядку та дати поставки товару обумовленим сторонами умовам Договору, а також встановити сам факт поставки та приймання товару в якості, кількості та асортименті, погодженому у Договорі та специфікаціях до нього.

4.8. Стаття 43 ГПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами) зобов'язує суд всебічно, повно і об'єктивно розглядати в судовому засіданні всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги те, що прокурор наполягає, що договір був укладений з метою одержання позивачем коштів державного підприємства у незаконний спосіб, оскільки господарські операції з поставки товару хоча і документально оформлені, але не мали реальний характер, оскільки товар поставлено не було, що у випадку підтвердження цих доводів може свідчити про фіктивність правочину та про порушення інтересів держави і суспільства при укладенні цього договору, суд під час вирішення спору у цій справі відповідно до вимог ст. 43 ГПК України повинен був дослідити всі обставини справи, що стосуються укладання договору та його виконання, зокрема, перевірити повноваження, як у особи, яка підписала цей договір, так і осіб, які підписали первинні документи, що підтверджують поставку товару, а також перевірити доводи відповідача та прокурора про те, що фактично поставка товару не відбулась.

4.9. Щодо обставин поставки суди обох інстанцій зазначили, що отримання товару уповноваженими особами відповідача підтверджується довіреностями № 34 від 21.03.2013 року на ім'я Герасименка О.В. та №125 від 05.12.2013 на ім'я Дирви О.М. Проте суди не досліджували дійсність таких довіреностей, а саме, ким і коли вони були видані, зважаючи на те, що в них міститься лише підписи осіб і не зазначено прізвищ осіб, які їх підписали від імені директора та головного бухгалтера відповідача.

4.10. Разом з тим, суди попередніх інстанцій обмежившись лише дослідженням поданих позивачем специфікації, рознарядок, накладних та товарно-транспортних накладних, не надали оцінки п.6.1.2 Договору, у якому сторони погодили умови стосовно приймання товару за кількістю та якістю, яке повинно було бути здійснене відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (№П-6) та якістю (№П-7) на підставі відповідних документів, зокрема, і документів про відвантаження поставленого товару, документів на отримання товару, відповідності отриманого товару якості та кількості, визначеним у Договорі.

4.11. Не надали суди попередніх інстанцій і оцінки п.5.2 договору, у якому сторони погодили умови поставки на базисних умовах DDP (Правила ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року).

4.12. Поза увагою судів залишились і доводи відповідача та прокурора про те, що ТОВ "Котрис", яке згідно з умовами конкурсних торгів та укладеного Договору є виробником спірного товару, в дійсності такого товару не виробляло, оскільки не має для цього відповідних трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, активів тощо.

4.13. Поряд з цим суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що підприємництвом є господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку (ч.2 ст.3 Господарського кодексу України).

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст.42 Господарського кодексу України).

Отже, господарське зобов'язання повинно бути спрямоване на досягнення економічного результату, тобто мати реальний характер.

4.14. Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб'єкта.

Для з'ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов'язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід було врахувати, фактичне здійснення господарської операції, повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.

4.15. Проте всупереч ст.ст. 33, 43 Господарського процесуального кодексу України факти та обставини спірних поставок належним чином судами не з'ясовувались, проте їх встановлення, з огляду на наявні заперечення відповідача про реальність господарської операції, не може залишатись поза увагою судів задля правильного вирішення спору.

4.16. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постановлене у справі рішення суду першої інстанції, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду, зазначеним вимогам не відповідає.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до ч.3 ст.310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

5.2. Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи у суді касаційної інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

5.3. Під час нового розгляду справи господарським судам слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами такого розгляду.

6. Судові витрати

6.1. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

6.2. Враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судового витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 у справі №911/917/15 скасувати.

3. Справу № 911/917/15 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді Л. Стратієнко

В. Студенець