РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2018Справа № 910/878/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна"

про стягнення 58 940, 10 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вусо" (далі - ПрАТ "СК "Вусо", позивач) з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі - ПрАТ "СК "Євроінс Україна", відповідач) про стягнення 58 940, 10 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" позивачу перейшло право вимоги до відповідача у зв'язку з відшкодуваннням своєму страхувальнику матеріальної шкоди, завданої страхувальником відповідача, визнаного винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18.05.2017 р. у місті Харкові. Внаслідок вказаної ДТП застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений та позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 104 808,20 грн, частина якого у сумі 40 059,90 грн. була сплачена відповідачем, який є страховиком відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи. Проте, вказана сума є недостатньою для відшкодування витрат позивача.

У позові ПрАТ "СК "Вусо" просить стягнути з відповідача іншу частину суми страхового відшкодування в розмірі 58 940, 10 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.02.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у новій редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 р. Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Представник відповідача у строк, визначений судом, надав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що позивачем невірно визначена сума страхового відшкодування, а огляд пошкодженого транспортного засобу для встановлення суми відшкодування був проведений без присутності представника відповідача, у зв'язку з чим останній провів власний розрахунок суми страхового відшкодування з урахуванням коефіціенту зносу пошкодженого автомобіля, розмір якої і був відшкодований позивачу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Також представник відповідача надав заперечення до відповіді на відзив (яка до суду не надходила та позивачем не надана). У вказаних запереченнях ПрАТ "СК "Євроінс Україна" повторно зазначає, що при розрахунку матеріального збитку позивач не застосував коефіціент фізичного зносу, який є обов'язковим у даному випадку, а виконаний розрахунок із застосуванням системи «Audatex» відповідає нормам, які регулюють відносини страхування.

Суд, розглянувши подані сторонами заяви по суті спору та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до договору добровільного страхування № -01 від 15.08.2012 р., укладеного між ПрАТ "СК "Вусо" та ОСОБА_1, були застраховані майнові інтереси останньої (страхувальника), пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2017 р. у місті Харкові трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки "Пежо".

Згідно з постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 р. по справі № 641/3300/17 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту експертного дослідження № 17/8/593/762248 від 30.08.2017 р., наявного в матеріалах справи, загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, становить 110 878,08 грн., а згідно рахунків-фактур СТО № 000002769 від 30.05.2017 р. та № 0-00000447 від 19.07.2017 р. - складає 104 308,20 грн.

Матеріалами справи підтверджено, а саме - платіжними дорученням № 12332 від 12.06.2017 р., № 12333 від 12.06.2017 р., № 21027 від 20.09.2017 р., що згідно зі страховим актом № 4629-02 від 12.06.2017 р. та додатком № 1 до нього, позивач відшкодував страхувальнику матеріальний збиток у загальній сумі 104 308,20 грн., який був заподіяний страхувальником ПрАТ "СК "Євроінс Україна", а також послуги евакуатора у сумі 500,00 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль "Фольксваген", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9882005.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ "СК "Вусо") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття встановлює, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У той же час, виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, з положень статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 р. по справі № 910/3650/16, яка є обов'язковою для судів.

Так, розмір (коефіцієнт) зносу розраховується за порядком, передбаченим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.6 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно з пунктом 7.38 Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Водночас, пункт 7.39 Методики встановлює винятки стосовно вимог, передбачених пунктом 7.38, а саме - застосування коефіціенту фізичного зносу, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювались ремонтом, що мало місце в даному випадку.

Також згідно з п. 2.5.20 договору добровільного страхування № -01 від 15.08.2012 р., починаючи з другого року страхування, страхове відшкодування визначається з урахуванням амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.

Як вбачається з п. 2.3.2 договору страхування станом на дату настання страхового випадку (18.05.2017 р.) автомобіль "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був застраховний у позивача 5 рік поспіль, отже, відповідно до умов договору страхування застосування коефіціенту зносу на складові частини (деталі) зазначеного пошкодженого автомобіля є обов'язковим.

Згідно зі звітом експертного дослідження № 1227 від 13.11.2017 р. про оцінку матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, проведеного на замовлення відповідача, коефіціент фізичного зносу (Ез) пошкодженого транспортного засобу склав 0,61. За таких обставин, враховуючи вказаний звіт експерта, а також ремонтну калькуляцію системи «Audatex» № 14336 від 31.10.2017 р., передбачену пунктом 8.5.9 Методики, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля складає 41 059,90 грн.

Стосовно доданих до позову ПрАТ "СК "Вусо" рахунків-фактур СТО № 000002769 від 30.05.2017 р. та № 0-00000447 від 19.07.2017 р. на загальну суму 104 308,20 грн. та звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 17/8/593/762248 від 30.08.2017 р. на суму 110 878,08 грн., суд зазначає, що вказана у них сума збитку була визначена без врахування коефіціенту фізичного зносу пошкодженого автомобіля. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не мав можливості оцінити матеріальний збиток, завданий автомобілю марки "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки, запрошення на огляд пошкодженого транспортного засобу було направлено лише страхувальнику ПрАТ "СК "Євроінс Україна" - ОСОБА_2

На підставі викладеного, суд вважає доведеною відповідачем вартість відновлювального ремонту автомобіля "Пежо", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у сумі 41 059,90 грн.

Також статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що полісом № АЕ/9882005 страхування цивільно - правової відповідальності винної особи передбачено ліміт відповідальності страховика - 100 000,00 грн., а франшиза - 1 000,00 грн., відтак, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем з вирахуванням суми франшизи, становить 40 059,90 грн. (41 059,90 грн. - 1 000,00 грн.).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у встановленій вище сумі (40 059,90 грн.) до порушення провадження у даній справі (02.11.2017 р.), чого не заперечував позивач. Що стосується іншої частині витрат, понесених ПрАТ "СК "Вусо" у зв'язку зі сплатою страхового відшкодування, то з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що сума, заявлена позивачем - стягненню не підлягає.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у вигляді наданих послуг евакуатора, вартість яких склала 500,00 грн., суд зазначає, що у матеріалах справи наявна квитанція № 086052 від 18.05.2017 р., видана суб'єктом господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 до сплати послуг з транспортування автомобіля за реєстраційним номером АХ 3717 СР на суму 550,00 грн. Водночас, матеріали справи не містять доказів оплати вказаної квитанції позивачем. Отже, понесення ПрАТ "СК "Вусо" додаткових витрат у вигляді послуг евакуатора за транспортування пошкодженого автомобіля на суму 500,00 грн., є недоведеною обставиною.

На підставі викладеного, враховуючи недоведеність вимог позивача та обгрунтованість доводів відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 252, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення 58 940, 10 грн.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.