КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. Справа№ 910/13838/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Поздняков М.В., адвокат, ордер №292003 від 19.03.2018,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13838/17 (суддя Сівакова В.В., м. Київ, повний текст складено - 17.10.2017) за позовом Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" про стягнення 746 873,82 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Департамент житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" про стягнення 746 873,82 грн., з яких: 743 310,00 грн. невикористаного авансу, 3 563,82 грн. пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13838/17 позов задоволено повністю: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 743 310,00 грн. невикористаного авансу, 3 563,82 грн. пені.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі виходив з того, що оскільки відповідач не використав аванс у строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами), то зобов'язаний повернути його позивачу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13838/17 скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неможливість виконання ним робіт з реконструкції будинку у зв'язку з не наданням йому позивачем проектної документації.

Також, апелянт зазначає про те, що позивач не звертався до нього щодо врегулювання цього спору в досудовому порядку.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Позивач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення позивача, а також те, що неявка його представника у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Департаментом житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" (підрядник) 02.12.2016 було укладено договір підряду № 26/3.

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник приймає на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботи по проекту "Реконструкція 5-ти поверхового житлового будинку по вул. Декабристів, 31 у м. Бахмут Донецької області (проект "Теплий будинок") (далі - об'єкт), а замовник прийняти та оплатити такі роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.

Згідно п. 3.1 договору обсяг, вартість та термін виконання робіт визначаються додатками до договору: календарним графіком виконання робіт і договірною ціною, які є невід'ємною частиною даного договору. Договірна ціна складає 2.477.700,00 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору обсяг робіт на 2016 рік складає: 441.993,00 грн.; на 2017 рік - 2.035.707,00 грн. за рахунок бюджетних призначень.

Згідно п. 4.2 договору розрахунки за цим договором проводяться шляхом надання авансу та оплати за фактично виконані роботи. Бюджетні фінансові зобов'язання беруться виключно за наявності бюджетних призначень та в межах відповідних фактичних надходжень бюджетних коштів на рахунок замовника.

Відповідно до п. 4.3 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2017) замовник перераховує на розрахунковий рахунок підряднику, зазначений у реквізитах даного Договору, після підписання сторонами договору аванс у розмірі 30% (тридцять %) вартості річного обсягу робіт з урахуванням ПДВ, що складає 743.310,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору строки виконання робіт визначаються календарним графіком виконання робіт, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно календарного графіку виконання робіт (додаток № 2 до додаткової угоди № 3 від 31.07.2017) строк виконання робіт - серпень 2017 року.

Згідно з п. 4.3.1 договору підрядник зобов'язується використати одержаний аванс відповідно до вимог п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами). По закінченні терміну невикористані кошти авансу повертаються замовнику.

Відповідно до 4.3.2 договору підрядник підтверджує використання коштів отриманого авансу актами виконаних підрядних робіт, складених за формою КБ 2в і довідками про вартість виконаних підрядних робіт, складених за формою КБ 3.

Позивач згідно платіжних доручень № 33 та № 13 від 24.04.2017 перерахував на рахунок відповідача аванс відповідно договору № 26/3 від 02.12.2016 у загальному розмірі 743.310,00 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач у строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами), не використав аванс, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" невикористаного авансу у розмірі 743.310,00 грн.

Судом першої інстанції вказану вимогу задоволено.

Колегія суддів погоджується із задоволенням вказаної вимоги, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Як вже зазначалось вище, на виконання своїх зобов'язань за договором позивачем 26.04.2017 перераховано на рахунок відповідача аванс в загальному в розмірі 743.310,00 грн.

Згідно з п. 4.3.1 договору підрядник зобов'язується використати одержаний аванс відповідно до вимог п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами). По закінченні терміну невикористані кошти авансу повертаються замовнику.

Згідно п. 19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва" №1764 від 27.12.2001 (із змінами) підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу.

Отже, виходячи з наведеного відповідач зобов'язаний був використати аванс протягом трьох місяців з дня його отримання, тобто до 26.07.2017.

При цьому, згідно умов договору підтвердженням використання коштів отриманого авансу є акти виконаних підрядних робіт, складені за формою КБ 2в і довідки про вартість виконаних підрядних робіт, складених за формою КБ 3.

Належних доказів використання авансу у розмірі 743.310,00 грн. у строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами), до суду першої інстанції не надано. Так, оформлені належним чином акти виконаних підрядних робіт, які б підтверджували обставини виконання підрядником робіт, у матеріалах даної справи відсутні.

Посилання апелянта на неможливість виконання ним робіт з реконструкції будинку у зв'язку з не наданням йому позивачем проектної документації, жодним чином не впливають на обов'язок відповідача використати отриманий аванс протягом трьох місяців чи повернути його у разі невикористання.

Так, умовами укладеного між сторонами договору передбачено обов'язок підрядника використати отриманий аванс відповідно до вимог п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами). При цьому, договір підряду не містить положень щодо можливості невикористання авансу до отримання проектної документації.

У будь-якому випадку вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності у вигляді повернення позивачу невикористаної суми авансу відповідно до умов договору та постанови Кабінету Міністрів України.

Слід також зазначити, що апелянт в апеляційній скарзі, вказуючи на неможливість здійснення ним робіт з реконструкції будинку у зв'язку з не наданням йому позивачем проектної документації, зазначає, що роботи на даний час ним все одно проводяться.

Надані позивачем вже на стадії апеляційного провадження додаткові докази, зокрема, документи, які підтверджують надання відповідачу проектної документації, а також копії Експертного звіту, Декларації про початок виконання робіт та листування між сторонами не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на відсутність обґрунтування поважності причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, що є обов'язковим в силу вимог ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

У будь - якому випадку ці документи не можуть вплинути на результат розгляду даного спору.

Обставини невикористання відповідачем, отриманого від позивача, авансу у встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами) строк підтверджуються матеріалами справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову у вказаній частині.

Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідача 3.563,82 грн. пені.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3 договору у випадку невиконання підрядником зобов'язань, передбачених у пунктах 4.2, 4.3 договору, за кожен день порушення замовником застосовується штрафні санкції у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Так, п. 4.3.1 договору передбачено, що підрядник зобов'язується використати одержаний аванс відповідно до вимог п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами).

Як вже було зазначено, відповідачем доказів використання авансу у строк, встановлений п. 19 постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 (із змінами) не надано, що є підставою для застосування до нього відповідної санкції.

Оскільки, відповідачем було допущено порушення зобов'язання за договором, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду в частині задоволення вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 3.563,82 грн.

Посилання апелянта на те, що позивач не звертався до нього щодо врегулювання цього спору в досудовому порядку не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки жодна особа не може бути обмежена у своїх правах на судовий захист.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистеми України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13838/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 19.04.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко