ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.2018 м. Ужгород Справа № 907/43/18

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Сінкіної Е.В.

у відкритому судовому засіданні розглянув справи

за позовом приватного акціонерного товариство «ОСОБА_1 Україна», м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Фудс», м. Берегово

про стягнення суми 32818,98 грн., яка включає 27346,46 грн. основного боргу, 3546,76 грн. пені, 476,50 грн. 3 % річних, 1449,23 грн. інфляційних втрат

представники:

позивача ОСОБА_3, представник за довіреністю

відповідача ОСОБА_4, представник за довіреністю

Позивач звернувся до суду з вказаними вимогами, посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язань з оплати вартості поставленої продукції за договором поставки № К4233, в результаті чого виникла заборгованість, що є предметом позовних вимог в частині основного боргу.

Відповідач листом від 27.03.18 та усними поясненнями представника у ході судового розгляду визнав заборгованість у частині основного боргу, повідомив про часткове погашення боргу після відкриття провадження у даній справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 22.03.18, за погодженим клопотанням сторін для можливого самостійного врегулювання спірних відносин була оголошена перерва до 4.04.18, після спливу якої представник позивача наполягає на задоволені позовних вимог, підтвердивши, однак станом на 05.04.2018 факт оплати відповідачем після відкриття провадження у даній справі на погашення основного боргу суми 14000 грн.; представник відповідача клопоче про відкладення розгляду справи для погашення залишку основного боргу та можливого врегулювання спору в іншій частині позовних вимог.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відхилено з огляду на завершення встановленого законом строку вирішення спорів господарськими судами за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін встановив наступне.

Сторони ПрАТ «ОСОБА_1 Україна» як постачальник та ТОВ «ОСОБА_2 Фудс» як покупець - перебували в договірних відносинах на підставі договору поставки ЖК № К4233 укладеного 1.06.17 (договір), за умовами якого постачальник зобов'язався здійснювати поставку продукції (діоксиду вуглецю), а покупець зобов'язався приймати і оплачувати продукцію (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Договором встановлено, що оплата за продукцію та її доставку здійснюється покупцем не пізніше 7-ми календарних днів з дати поставки, якою вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

Сторони передбачили власну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, покупця за порушення термінів оплати шляхом сплати постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу за кожен день прострочення (п. 5.3).

Матеріалами справи встановлено, що позивач на підставі замовлення відповідача № -1 поставив останньому на підставі товарно-транспортної накладної № 4003139 від 15.06.2017р. діоксид вуглецю у кількості 4887 кг вартістю 27346,46 грн., яка відповідачем у строк визначений договором до 22.06.17 - не оплачена, у звязку з чим виникла його заборгованість перед позивачем на зазначену суму.

9.08.17 позивач надіслав відповідачеві вимогу про оплату суми заборгованості та нарахованої пені за прострочення оплати.

Відповідач вимогу залишив без розгляду та задоволення.

Такі обставини передували предявленню позову, що є предметом даної справи, та послугували його підставою.

Обставини зазначеної поставки позивачем продукції відповідачу, нездійснення останнім оплати вартості поставленої продукції та наявності у звязку з цим боргу відповідача перед позивачем станом на час предявлення позову на суму 27346,46 грн., а станом на час винесення рішення 13346,46 грн. (у звязку з частковою на суму 14000,00 грн. - оплатою боргу під час судового провадження у справі), підтверджені долученими до матеріалів справи документами, визнані відповідачем і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому за змістом ч. 1 т. 75 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) ці обставини не підлягають доказуванню.

Визнання відповідачем у даній справі позову в частині основного боргу на суму 13346,46 грн., про що зазначено у його листі від 27.03.18, та що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України є правом відповідача, яке може бути реалізоване на будь-якій стадії судового процесу, прийнято судом, оскільки таке не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

За наведених обставин визнання позову відповідачем ТОВ «ОСОБА_2 Фудс» - є згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України підставою для ухвалення судом рішення про задоволення позову в частині основного боргу та стягнення з відповідача на користь позивача суми 13346,46 грн. за приписами ст.ст. 173, 175, 193 Господарського кодексу України, оскільки субєкти господарювання, якими є сторони у справі, повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В іншій частині позовних вимог щодо основного боргу на суму 14000,00 грн., яка погашена відповідачем у ході судового розгляду, провадження у даній справі належить закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання пені, інфляційних втрат та 3 % річних, то суд виходить з наступного.

Приписами ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Штрафними санкціями за приписами ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Умовами договору сторони передбачили, що у разі порушення покупцем термінів оплати встановлених договором, він сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу за кожен день прострочення ( п. 5.3. договору)

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наведених фактичних обставин справи, з огляду на приписи наведених норм цивільного та господарського законодавства та за умовами договору сторін позовні вимоги у даній справі в частині нарахованих за період прострочення виконання грошового зобовязання пені на суму 3546,79 грн., 3 % річних на суму 476,50 грн., інфляційних втрат на суму 1449,23 грн. інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню судом.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача у даній справі належить сума 18818,98 грн.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати сплачені позивачем при поданні позову належить відшкодувати за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, керуючись, ст. ст. 129, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Фудс», ( 90202, Закарпатська область, місто Берегове, вул. Богдана Хмельницького, 163, ) на користь приватного акціонерного товариство «ОСОБА_1 Україна» (49074, м. Дніпро , вул. Киснева, 1, ) суму 18818,98 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять грн. 98 коп.), в тому числі: основного боргу - 13346,46 грн., пені - 3546,79 грн., 476,50 грн. - 3 % річних та інфляційних втрат - 1449,23 грн., та у відшкодування судових витрат - 1762,00 грн. ( одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.)

2. Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу на суму 14000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено 13.04.2018р.

Суддя Ушак І.Г.