ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/3388/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями,

представник боржника не скористався правом участі в судовому засіданні, повідомлений належним чином,

кредитор - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

представник - Кучеренко О.О.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017

у складі колегії суддів Білецької Л.М. (головуючий), Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

1. 30.04.2015 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями (далі - ТОВ «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями) порушено провадження про банкрутство ТОВ «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями на підставі статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

2. 06.05.2015 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області ТОВ «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на один рік до 06.05.2016. Ліквідатором ТОВ «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями призначено голову ліквідаційної комісії Орєхова Юрія Олексійовича.

Розгляд справи судами

3. 30.07.2015 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Спільне підприємство «Геолсервіс» з іноземними інвестиціями, у тому числі Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорзонера» в сумі 204 799, 68 грн - 4 черга задоволення; 1 218 грн - 1 черга задоволення.

4. Не погодившись у цій частині з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2015 Публічне акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк»), як один з кредиторів боржника, подав 05.12.2017 апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та заяву про відстрочення сплати судового збору.

5. 14.12.2017 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду відмовлено ПАТ «ВТБ Банк» у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та заяви про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2015 повернуто без розгляду.

6. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована положеннями пунктів 3 і 4 частини першої статті 97 ГПК України, оскільки ПАТ «ВТБ Банк» не наведено поважних причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та не додано доказів на підтвердження майнового становища, що унеможливлює сплату судового збору та доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду господарської справи воно зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

7. ПАТ «ВТБ Банк» подано касаційну скаргу на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017, в якій скаржник просить її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття до провадження апеляційної скарги ПАТ «ВТБ Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2015.

8. Посилання зроблені на порушення статті 97 ГПК України (у редакції до 15.12.2017) та недотримання судом апеляційної інстанції принципу доступу до правосуддя, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

9. У відзиві на касаційну скаргу кредитор ОСОБА_7, посилаючись на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм права, просив залишити ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6. Право на справедливий суд

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення…

Закон України «Про судоустрій і статус суддів»

Стаття 7. Право на справедливий суд

… Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Господарський процесуальний кодекс України (у редакції від 06.11.1991)

Стаття 97. Повернення апеляційної скарги

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо:

1) апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено;

2) до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам);

3) до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі;

4) скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено;

5) до винесення ухвали про прийняття скарги до провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання.

Про повернення апеляційної скарги виноситься ухвала.

На ухвалу про повернення апеляційної скарги може бути подана касаційна скарга.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Закон України «Про судовий збір»

Підпункти 1, 4 пункту 2 частини другої статті 4.

Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; апеляційної скарги на рішення суду - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

10. Щодо доводів касаційної скарги, то судова колегія зазначає, що вони зводяться до того, що судом апеляційної інстанції безпідставно відмовлено ПАТ «ВТБ Банк» у відновленні строку на апеляційне оскарження та стосовно відстрочення судового збору.

11. Згідно з положеннями статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

12. Повний текст ухвали суду першої інстанції був складений 31.07.2015. Як вбачається зі штемпеля на звороті ухвали, надіслано її було скаржнику 31.07.2015, тобто строки встановленні статтею 87 ГПК України.

13. Колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки наведені скаржником причини пропуску строку подачі апеляційної скарги у зіставленні з відомостями про дату постановлення оскарженого судового рішення і час, що минув із дня його прийняття до дня подачі апеляційної скарги, дають підстави вважати наведені причини неповажними і непереконливими для поновлення строку.

14. Також судова колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що скаржник не подав доказів на підтвердження майнового становища, що унеможливлює сплату судового збору та доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду господарської справи воно зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі. Наявність кредиторської заборгованості в даній справі не доводить неможливість сплати скаржником суми судового збору. Судом апеляційної інстанції було надано належну оцінку цьому факту.

15. Доводи касаційної скарги про недотримання судом апеляційної інстанції принципу доступу до правосуддя, визначеного статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відхиляються судовою колегією з огляду на наступне.

16. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

17. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

18. У частинах першій та третій статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

19. У рішенні від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду. Попри те, що остаточне рішення щодо дотримання вимог Конвенції належить Суду, він не повинен підміняти оцінку, зроблену національними органами, будь-якою іншою оцінкою того, що має бути найкращою стратегією у цій сфері. Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються, та ціллю, якої прагнуть досягти (див. там же; див. також серед багатьох інших джерел рішення у справі «Кордова проти Італії» (№1) (Cordova v. Italy (no. 1)), заява № 40877/98, п. 54, ECHR 2003-I та повторення відповідних принципів у рішенні від 21.09.1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), п. 65, Series A № 294-B).

20. Складовою частиною принципу верховенства права є застосування принципу правової визначеності res judicata, який в контексті права на оскарження судового рішення визначає, що «у кожній справі національні суди мають перевіряти чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності)» (рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», пункт 41). Відтак, незалежно від того, що статтею 53 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, суд здійснюючи правосуддя, наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним стороною обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, оцінити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності, та враховуючи баланс суспільного та приватного інтересу, дійти висновку про можливість (неможливість) відновлення строку на апеляційне оскарження. Суд апеляційної інстанції у даній справі дав належну оцінку поважності причин пропуску строку та з урахуванням усіх обставин відмовив ПАТ «ВТБ Банк» у відновленні строку на апеляційне оскарження.

21. Доводи скаржника про порушення права на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції з посиланням на практику ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 (заява № 23436/03) суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» було зазначено про те, що скаржник не був обмежений у його праві на апеляцію у кримінальній справі (пункти 84-90), рішенням не було встановлено порушення статті 6 Конвенції, а тому посилання відповідача на практику ЄСПЛ у даній справі не обґрунтовують по суті його позиції про порушення статті 6 Конвенції шляхом обмеження його права на апеляцію.

22. Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) у пункті 60 констатував, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

23. Судова колегія зазначає, що чіткі та передбачувані вимоги статей 94 і 97 ГПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги відповідають гарантованому принципу доступу до правосуддя.

24. Наведені положення не порушують суть права на апеляційне оскарження, а, більше того, частина четверта статті 97 ГПК України надає можливість повторної подачі апеляційної скарги після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3 частини першої цієї статті.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Таким чином, оскільки оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції винесена з додержанням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги ПАТ «ВТБ Банк» і про залишення без змін ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі № 904/3388/15 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк