РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2018Справа № 910/1293/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агрофорвард"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна"

про стягнення 131735,52 грн

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрофорвард" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" про стягнення 131735,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе за договором № К1707-0954 від 04.07.2017 зобов"язання по оплаті поставленого позивачем товару, в зв"язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 131735,52 грн, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Ухвалою суду від 12.02.2018 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.02.2018 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 12.02.2018 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/1293/18, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив, враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів складання та реєстрації податкової накладної, а також те, що існують обґрунтовані сумніви щодо правомірності набуття права власності позивачем на товар, оскільки останній є "проблемним".

До господарського суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній вказав про наявність доказів про фактичну поставку товару відповідачу та відсутність здійснення відповідачем розрахунку за нього. До відповіді долучено копії зареєстрованих у встановленому законом порядку податкових накладних.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрофорвард", як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна", як покупцем укладено договір поставки від 04.07.2017 № К 17 07-0954, відповідно до предмету якого постачальник зобов'язується поставити й передати, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти від позивача сільськогосподарську продукцію - ячмінь фуражний 3 класу урожаю 2017 (далі - товар), код товару згідно з УКТ ЗЕД-1003, насипом згідно умов Договору (п. 1.1 Договору). Постачальник гарантує, що товар було придбано в сільгоспвиробників та інформація щодо яких в додатках до цього договору є правдивою (п.1.2. договору).

Згідно п. 3.1, 5.1, 5.2, 5.4, 5.7, 5.12 договору кількість Товару - 150 метричних тонн +/-10.00% (згідно даних, зазначених у транспортній накладній). Вага є остаточною згідно з даними, отриманими при зважуванні Товару під час вивантаження в пункті призначення. Постачальник зобов'язується передати Товар на умовах СРТ (перевезення оплачено до) - Южний морський торговий порт, TOB "ТІС - Зерно", що є пунктом призначення за умовами цього Договору. Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 р. за винятком положень, пов'язаних з міжнародним перевезенням. Товар, повинен бути поставлений відповідно до показників якості й у кількості, згідно п.1 і п.2. цього Договору, у період з 04 Липня 2017 р. по 05 Липня 2017 р. Датою поставки є дата на штемпелі автотранспортної накладної, поставленому в пункті призначення Товару. При відправленні автотранспорту з Товаром повинні бути належним чином оформлені наступні товаросупровідні документи: товарно-транспортна накладна з печаткою відправника форма 1-ТН (Оригінал) - 4 примірники; сертифікат якості або посвідчення якості на партію товару. Постачальник передає Покупцеві наступну інформацію факсом не пізніше 1 доби з моменту відвантаження партії Товару в пункт призначення: копії товарно-транспортних накладних; вага нетто відвантаженого Товару. Постачальник вважається таким, що здійснив свої зобов'язання з поставки Товару, з дати приймання Товару в пункті призначення. Відповідальність за Товар, право власності на Товар та всі ризики, пов'язані із його втратою або пошкодженням, а також всі витрати за зберігання Товару переходять від Постачальника до Покупця в дату виконання Постачальником своїх зобов'язань з поставки Товару, передбачених цим Договором.

Пунктами 4.1., 4.2, 6.1.1, 6.1.2 Договору визначено, що ціна Товару за дійсним Договором за 1 метричну тонну становить 3675.00 грн. плюс ПДВ 735.00 грн., разом 4410.00 грн. Ціна договору розуміється як ціна на умовах СРТ - порт Южний, ТОВ „ТІС-Зерно". Загальна вартість Товару становить 551250.00 грн. плюс ПДВ 110250.00 грн., разом 661500.00 грн. +/-10,00 %. Покупець здійснює 80<[50-максимум 80]> % оплати за Товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів: рахунок на оплату повної кількості Товару; видаткова накладна на кожну партію вивантаженого (прийнятого) Товару, дата видачі якої повинна відповідати даті вивантаження відповідної партії Товару; документи, зазначені в переліку п.10.6; письмове повідомлення від одержувача (TOB «ТІС - Зерно») про результати переваження Товару не пізніше 24 годин після розвантаження Товару та підтвердження наявності документів, зазначених в п.5.4.

Згідно п. 6.1.2 Договору Покупець здійснює 20 < [50-20] >% оплати за Товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів: податкова накладна на Товар в електронному вигляді, належним чином оформлену у відповідності до правил, які встановлені п.201.1 Податкового Кодексу України, зокрема із обов'язковим зазначенням коду Товару згідно з УКТ ЗЕД та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (відвантаження Товару) протягом 1 (одного) робочого дня з дати першої події.

Відповідно до п. 10.1 договору, він набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Додатком до договору є назва сільгоспвиробника - ТОВ «Промінь-12» . Крім того, до матеріалів справи позивачем долучено копію договору купівлі-продажу № 3/03/06 від 01.06.2017, укладений між ТОВ "ТД Агрофорвард" та ТОВ "Промінь-12".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Позивач виставив відповідачу рахунок № 12 від 05.07.2017 на суму 658677,60 грн за договором від 04.07.2017 № К 17 07-0954 за поставку ячменю 3 класу у кількості 143,36 т.

Обставини щодо поставки товару підтверджені наданими до матеріалів справи видатковими накладними: № 12 від 05.07.2017 на суму 348566,40 грн за ячмінь 3 класу у кількості 79,04 т; № 11 від 04.07.2017 на суму 310111,20 грн за ячмінь 3 класу у кількості 70,32 т. Загальна вартість отриманого відповідачем товару становить 658677,60 грн. Накладні підписані контрагентами, зокрема з боку покупця підписані Разжівін О.М. на підставі довіреності ТОВ "Луї Дрейфус Компані Україна" від 01.07.2017 № 5.

Факт отримання товару не заперечується відповідачем.

В підтвердження часткової оплати відповідачем вартості отриманого товару, до матеріалів справи надано банківські виписки по особовому рахунку позивача. Згідно банківської виписки відповідач сплатив 06.07.2017 позивачу суму 526942,08 грн за договором від 04.07.2017 № К 17 07-0954.

Отже відповідачем оплачено позивачу 80% вартості товару, як то передбачено п. 6.1.1 договору. Будь-яких застережень щодо ненадання позивачем документів, передбачених п. 10.6 договору відповідач не вказав і не зазначив обставин щодо звернення до позивача з вимогою про їх надання.

У поданому до матеріалів справи відзиві відповідач не заперечує факт поставки йому товару та не заперечуються обставини щодо часткової оплати вартості товару на суму 526942,08 грн.

Тобто не сплачена відповідачем за товар сума становить 131735,52 грн., що є 20% від вартості товару.

Таким чином відповідач сплатив 80 % вартості отриманого ним товару згідно п. 6.1.1 та вважає, що обов'язок оплатити 20 % вартості товару у нього не виник на підставі п. 6.1.2, оскільки, позивач не зареєстрував у встановленому законом порядку податкові накладні.

Вказана обставина спростовується поданими до матеріалів справи доказами, зокрема належним чином засвідченими копіями податкових накладних, що містять відмітку про їх отримання податковим органом та реєстрацію у встановленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна № 11 від 04.07.2017 на загальну суму 310111,20 грн, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 02.10.2017; податкова накладна № 12 від 05.07.2017 на загальну суму 348566,40 грн., зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 02.10.2017. Загальна сума вказана у податкових накладних складає 658677,60 грн. Пунктом 6.1.2 договору передбачено обов'язок сплатити 20 % вартості товару після отримання факсимільних копій належним чином оформлених та зареєстрованих у Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Докази надіслання оригіналів податкових накладних відповідачу долучені до матеріалів справи і свідчать про їх направлення лише 16.03.2018. Доказів направлення податкових накладних ранішою датою до матеріалів справи не надано. Проте відповідачем також не надано доказів того, що він звертався до позивача з метою з'ясування обставин щодо реєстрації податкових накладних та їх отримання відповідно виконання свого грошового зобов'язання у повному обсязі. Суд відзначає, що до моменту належного оформлення позивачем податкових накладних згідно умов укладеного між сторонами договору, у відповідача не виник обов'язок зі сплатити решти 20% вартості отриманого товару. Проте, оскільки, податкові накладні позивачем було зареєстровані, хоч і лише 02.10.2017, відповідач зобов'язаний сплатити повну вартість отриманого ним від позивача товару.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що постачальник має передати оригінали первинних документів, які зазначені в п. 6.1.1 та п.6.1.2 впродовж 7 днів з моменту їх оформлення. Однак, ненадання вказаних документів позивачем, не спростовує обов'язку відповідача оплатити вартість отриманого товару.

Крім того, пунктом 7.10 договору передбачено, якщо Державною фіскальною службою України (ДФС) під час перевірки операцій з Товаром буде поставлено під сумнів дійсність поставки Товару за цим Договором в цілому або частково; або поставлено під сумнів дійсність цього Договору в цілому, або в окремих його положеннях незалежно від факту недійсності, а також у випадку виявлення некоректно зареєстрованих податкових накладних або відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних після надання звітності за підсумками періоду, в якому відбулися поставки за цим Договором, Постачальник зобов'язується компенсувати Покупцю суму всіх коригувань, в тому числі ПДВ та собівартість Товару, включеного до розрахунку податку на прибуток, здійснених Покупцем у разі, якщо ці коригування Покупець буде змушений зробити через некоректно надану Постачальником звітність у ДФС або виявлені порушення операцій з Товаром в процесі податкової перевірки, а також компенсувати суму можливих штрафних санкцій.

Отже для постачальника передбачено відповідальність перед покупцем у разі неналежного оформлення податкових накладних та виникнення проблем з приводу наданої до податкових органів звітності та сплачених податків, а тому несвоєчасна реєстрація у встановленому законом порядку податкових накладних не є підставою для несплати відповідачем повної вартості отриманого ним товару.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем документально підтверджений на суму 131735,52 грн., відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені, оскільки факт отримання товару відповідачем підтверджується підписаними сторонами спору видатковими накладними, які водночас підписані з боку відповідача уповноваженою особою, крім того, наявними у справі документами підтверджується обставина щодо реєстрації податкових накладних, з якою згідно п. 6.1.2 договору пов'язано виникнення обов'язку у відповідача зі сплати вартості товару у повному обсязі. Решта доводів відповідача відхилені судом як такі, що не відносяться до предмету спору.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Відповідно до статті 123 ГПК України, удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (04073, м. Київ, провулок Куренівський, будинок 12, корпус А, офіс 601; ідентифікаційний код 30307207) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрофорвард" (65016, м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського, будинок 2, корпус Б; ідентифікаційний код 41275982) заборгованість в сумі в сумі 131735 (сто тридцять одна тисяча сімсот тридцять п'ять) грн. 52 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1976 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят шість) грн. 03 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко