ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Справа № 909/1182/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Іванець М.Я.,

розглянув апеляційну скаргу заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 (суддя Скапровська І.М.) про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Тернопільської області

у справі №909/1182/17

за позовом заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області

до відповідача Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», м. Івано-Франківськ,

про стягнення 630 240 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами.

Представники учасників судового процесу в судове засідання не зявилися.

14.12.2017 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України та Державної екологічної інспекції у Тернопільській області до Державного підприємства (надалі ДП) «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про стягнення 630 240,00 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами (а.с. 4-13), провадження за якою Господарським судом Івано-Франківської області було відкрито.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 справу №909/1182/17 передано за підсудністю до Господарського суду Тернопільської області (а.с. 134-135).

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч Закону України «Про відходи» та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», не забезпечив захист земель, що знаходяться по вул. Лозовецькій, 34 у м. Тернополі, від засмічення, в той час, як дана земельна ділянка, за поясненнями відповідача, йому не належить, а перебуває у фактичному користуванні іншої особи, яка придбала обєкти нерухомості по вул. Лозовецькій, 34 в м. Тернополі.

Зважаючи на вищенаведене, місцевий господарський суд ухвалив направити дану справу за підсудністю до Господарського суду Тернопільської області на підставі ч. 3 ст. 30 ГПК України, відповідно до якої, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на наступне:

1) підсудність цієї справи слід визначати за правилами ч.2 ст.15 ГПК України (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви), а не ч. 3 ст. 30 ГПК України (в редакції, чинній на момент постановлення спірної ухвали), як зазначив суд першої інстанції. Крім того, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами, а не з приводу нерухомого майна. З наведеного вбачається, що підсудність спору у даній справі визначається за місцезнаходженням відповідача і, відповідно, такий спір повинен розглядатися Господарським судом Івано-Франківської області;

2) місцевий господарський суд не мав права передавати справу №909/1182/17 за підсудністю до Господарського суду Тернопільської області, оскільки ця справа вже була прийнята ним до свого провадження. Відповідно до ч.2 ст.31 ГПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

До Львівського апеляційного господарського суду не надходило відзиву на апеляційну скаргу від відповідача.

Учасники судового процесу не забезпечили явку своїх представників в судове засідання 12.04.2018, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення їм ухвали суду від 20.03.2018.

Зважаючи на завершення процесуального строку для розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, беручи до уваги те, що в матеріалах даної справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а явка сторін не визнавалася обовязковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги у даній справі можливо здійснити без представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, позов у даній справі було подано 14.12.2017 (а.с. 4-14).

Предметом позову є стягнення з відповідача 630 240,00 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.12.2017 (а.с. 2-3) позовну заяву у даній справі було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позовна заява у даній справі була подана до Господарського суду Івано-Франківської області до набрання чинності новою редакцією ГПК України, а питання про її прийняття вирішувалося після набрання нею чинності.

Згідно з п. 11 ч.1 перехідних положень розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про підсудність спору у даній справі до прийняття його до провадження, слід було керуватися положеннями ГПК України в редакції, яка була чинною до 15.12.2017.

Статтею 15 ГПК України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), встановлено, зокрема, наступні правила територіальної підсудності спорів: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо (ч.1); справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача (ч.2).

Статтею 16 ГПК України (в редакції чинній на момент подання позовної заяви), визначено правила виключної підсудності справ, відповідно до яких, зокрема, господарським судом за місцезнаходженням майна розглядаються справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном (ч.3 цієї статті).

Зважаючи на наведене, при вирішенні питання про підсудність спору про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами, не підлягають застосовуванню правила виключної підсудності, встановлені ч.3 (чи будь-якою іншою частиною) ст. 16 ГПК України, оскільки спір у даній справі не стосується права власності на земельну ділянку, її витребування з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні нею.

Отже, позовна заява заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону у даній справі була подана ним з додержанням вимог ГПК України (в редакції, чинній на момент подання цієї позовної заяви) до Господарського суду Івано-Франківської області.

Як було зазначено вище, ухвалою місцевого господарського суду від 19.12.2017 позовну заяву у даній справі було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження за нормами ГПК України в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017.

Зважаючи на вищенаведене, в Господарського суду Івано-Франківської області не було підстав для застосування ст. 31 ГПК України та передачі цієї справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Тернопільської області.

Крім того, колегія суддів вбачає за необхідне звернути увагу також і на те, що відповідно до ч.3 ст. 30 ГПК України (в редакції, чинній станом на 15.12.2017) встановлено правило щодо виключної підсудності спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відповідно до якого ці спори підсудні господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спір у даній справі не стосується майна, а його предметом є стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. Питання про право власності на земельну ділянку, на якій виявлено відповідне засмічення, а також про факт заподіяння відповідачем шкоди, безпосередньо стосуються суті спору і їх встановлення має значення для вирішення позовної заяви прокурора по суті, а не для вирішення питання про підсудність спору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 280 ГПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У звязку з наведеним, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм процесуального права.

Судові витрати будуть розподілені місцевим господарським судом за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Тернопільській області задоволити.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 у справі №909/1182/17 скасувати.

Справу направити на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.04.2018.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко