УХВАЛА

23 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 926/1307-б/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Кіцманська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат"

ліквідатор - арбітражний керуючий Шевчук Тарас Ігорович

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 23.12.2016

у складі колегії суддів: Михалюк О.В. (головуючий), Малех І.Б., Плотніцький Б.Д.

за заявою Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат"

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 поштовим відправленням, направленим на адресу Львівського апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 у справі №926/1307-б/15 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до набрання чинності з 15.12.2017 Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

16.01.2018 матеріали справи №926/1307-б/15 разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" надіслано Львівським апеляційним господарським судом на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №926/1307-б/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2018.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 04.12.2017 із касаційною скаргою, на заявника касаційної скарги було покладено обов'язок долучення до касаційної скарги доказів сплати судового збору.

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги від 04.12.2017, предметом касаційного оскарження є постанова Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016, прийнята за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Чернівецької області від 26.09.2016 про скасування арешту, накладеного постановою старшого слідчого з ОВС СВ ДПС у Чернівецькій області від 03.09.2012 на нерухоме майно, зареєстроване на праві приватної власності за ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" - будинок №48 по вул. Кіцманській у селі Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.

Правові засади справляння судового збору, розміри ставок судового збору та порядок його сплати визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення із касаційною скаргою 04.12.2017), ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2017 встановлено в розмірі 1 600 грн. згідно із статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016.

Відтак, оскаржуючи до Верховного Суду 04.12.2017 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016, прийняту за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Чернівецької області від 26.09.2016 про скасування накладеного у кримінальному провадженні арешту на нерухоме майно боржника, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги від 04.12.2017, скаржником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Отже, подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" касаційна скарга від 04.12.2017 не відповідає вимогам ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо її форми.

Згідно з частиною 3 статті 3 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Підпунктом 14 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" касаційну скаргу на постанову апеляційного суду від 23.12.2016 у справі №926/1307-б/15 подано 04.12.2017 до суду касаційної інстанції поштовим відправленням, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, визначеного статтею 110 ГПК України в редакції до 15.12.2017, більш як на 10 місяців.

При цьому, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання касаційної скарги, мотивоване тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" не є стороною у справі №926/1307-б/15, однак, придбало з аукціону спірне майно банкрута, з якого ухвалою суду першої інстанції від 26.09.2016 у даній справі було скасовано арешт, накладений у кримінальному провадженні; про прийняття апеляційним судом постанови від 23.12.2016, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції від 26.09.2016, Товариство з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" дізналося лише у листопаді 2016 року, а, відтак, не могло оскаржити постанову апеляційного суду, яка стосується його прав та обов'язків як власника спірного майна, в межах двадцятиденного строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення процесуального строку не є поважними, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" не підтверджено належними доказами його доводів про те, що про прийняття оскаржуваної постанови апеляційного суду йому стало відомо лише у листопаді 2017 року та не наведено об'єктивних обставин, які зумовили подання ним касаційної скарги зі спливом 10 місяців з дня набрання 23.12.2016 законної сили постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 у справі №926/1307-б/15.

Виходячи з положень частини 3 статті 292 ГПК України та статті 174 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, у разі якщо касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження і підстави, наведені в заяві про поновлення строків, визнані судом неповажними, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги. При цьому, скаржник вправі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху навести інші підстави для поновлення строку на подання касаційної скарги.

З огляду на таке, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 у справі №926/1307-б/15 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків та наведення об'єктивних та обґрунтованих підстав для поновлення строку на подання касаційної скарги.

Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 110, 111 Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", підпунктом 14 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення, статтями 3, 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 у справі №926/1307-б/15 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс" строк на усунення недоліків касаційної скарги до 14 травня 2018 року.

3. Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Есперанса-плюс", що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Верховного Суду Л.Й. Катеринчук