ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1005/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Величко Т.А.

суддів Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Колбасова О.Ф.

за участю представників учасників процесу:

від позивача не зявився;

від відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії Укрспецекспорт - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство Спецтехноекспорт

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017 року (суддя Мавродієва М.В., м. Миколаїв, повний текст складено та підписано 22.12.2017р.)

по справі №915/1005/17

за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії „Укрспецекспорт - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство Спецтехноекспорт

(04073, м.Київ, ОСОБА_2, 7)

до відповідача: Державного підприємства „Миколаївський бронетанковий завод

(54017, м.Миколаїв, вул.1 Слобідська, 120)

про стягнення заборгованості в сумі 3826049,76 грн.,

суду першої інстанції: ОСОБА_3

дата винесення рішення: 19.12.2017 р.

повний текст рішення складено: 22.12.2017 р.

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання.

В судовому засіданні 24.04.2018 року згідно ст. 238 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Дочірнє підприємство Державної компанії „Укрспецекспорт - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство „Спецтехноекспорт (далі позивач, ДП ДК „Укрспецекспорт - ДГЗП „Спецтехноекспорт) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства „Миколаївський бронетанковий завод (далі відповідач, ДП „Миколаївський бронетанковий завод) про стягнення заборгованості в сумі 3826049,76 грн., що виникла внаслідок порушення строків поставки продукції у кількості 14 одиниць, передбачених договором комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, укладеного між Державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством „Спецтехноекспорт (правонаступником якого є Дочірнє підприємство Державної компанії „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт) (Комісіонер) та Казенним підприємством „Миколаївський ремонтно-механічний завод (правонаступником якого є Державне підприємство „Миколаївський бронетанковий завод) (Комітент), за умовами якого комісіонер зобовязався знайти замовника на продукцію комітента, укласти з ним відповідний договір і самостійно здійснювати необхідну комерційно-маркетингову роботу за комісійну плату. В подальшому додатковою угодою № 14 від 15.06.2012 року умови договору комісії змінені, внаслідок чого комісіонером перераховані грошові кошти комітенту в розмірі 4000000,00 грн., а на підставі угоди про уступку прав і перевід обовязків №STE-2-293-Д-12 від 02.10.2012 року комісіонером було перераховано зміненому комітенту (ТОВ НВК„Техімпекс) грошові кошти у вигляді делькреде в розмірі 2400000,00 грн. Зважаючи на угоду про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14, якою 22.01.2014 року ТОВ НВК„Техімпекс переуступило права та обовязки за договором комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року ДП „Миколаївський бронетанковий завод, останній повинен був виконати зобовязання за договором комісії з врахуванням невиконаних зобовязань ТОВ НВК„Техімпекс за угодою про уступку прав і перевід обовязків №STE-2-293-Д-12 від 02.10.2012 року, що призвело станом на 01.01.2015 року до заборгованості в сумі 4526440,80 грн. Враховуючи ту обставину, що 30.01.2015 року ДП „Миколаївський бронетанковий завод було частково сплачено суму боргу, позивач звернувся з до місцевого господарського суду з позовом про стягнення 3826049,76 грн.

В правове обґрунтування позивач послався на положення ст. ст. 193 ГК України, ст. ст. 610, 1011, 1016 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.10.2017 року порушено провадження у справі № 915/1005/17 із прийняттям позовної заяви до розгляду.

У відзиві на позовну заяву, що до місцевого господарського суду надійшов 02.11.2017 року та зареєстровано за вх.№ 15369/17, ДП „Миколаївський бронетанковий завод заперечує проти задоволення позову з мотивів його безпідставності зважаючи на відсутність припинення виконання зобовязання в натурі за договором комісії та відсутність відмови позивача від договору комісії, що є підставою для позовної вимоги про стягнення збитків, а не про стягнення грошових коштів у вигляді делькредо, сплачених комітенту на виконання умов комісії.

22.11.2017 року до місцевого господарського суду надійшли додаткові пояснення від ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт, що зареєстровані 16561/17, в яких останній зазначив про відмову замовника від контракту №PL/000031874/05-15005 від 23.12.2012 року, що укладено на виконання договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, а тому відсутні підстави для вимоги щодо виконання комітентом договірного зобовязання з поставки 14 одиниць продукції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.11.2017 року, в порядку ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи №915/1005/17 на 15 днів.

13.12.2017 року до місцевого господарського суду від ДП „Миколаївський бронетанковий завод надійшла заява про застосування строків позовної давності, оскільки строк позовної давності за договором комісії сплинув 15.12.2010 року, тоді як позивач звернувся з вимогою за вказаним договором 27.09.2017 року, тобто після спливу позовної давності.

13.12.2017 року також від ДП „Миколаївський бронетанковий завод до місцевого господарського суду надійшли пояснення, що зареєстровані за вх. №17738/17, в яких останній наголошує на тому, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, а також не погоджується з сумою заборгованості.

14.12.2017 року до місцевого господарського суду від ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт надійшли додаткові пояснення, що зареєстровані за вх.№17843/17, в яких позивач наполягає на задоволенні позову та вважає перебіг позовної давності не порушеним.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017 року по справі № 915/1005/17 (суддя Мавродієва М.В.) в задоволенні позову відмовлено з мотивів недоведеності позивачем порушення відповідачем строків виконання зобовязання з поставки 14 одиниць продукції за договором комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, оскільки угодою про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року сторонами обумовлена необхідність додаткового погодження номенклатури та строків виготовлення і поставки продукції за вищевказаним договором комісії шляхом укладення відповідних додаткових угод, які сторонами не складались, що свідчить про ненастання строків виконання зобовязання у відповідача за договором комісії. Також судом зазначено, що за умовами п. 10.4 договору комісії відшкодування комітентом витрат комісіонера можливо за умов прострочення строків поставки продукції і вимогою замовника за іншим контрактом про повернення передоплати вартості замовлення, а зважаючи на лист замовника від 27.02.2015 року за №HS/W/993/15, в якому замовник за контрактом №PL/00031874/05-15005 від 23.12.2012 року вимагає у позивача повернення грошових коштів в розмірі 1773890 дол.США внаслідок прострочення строків поставки продукції, тоді як в матеріалах справи міститься інший контракт, на який позивач посилався в якості доказу на підтвердження позову, а саме за №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року і матеріали справи не містять в собі документальних доказів на підтвердження відмови заявника від отримання продукції або вимоги про розірвання контракту №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року, а також в матеріалах справи не містяться документальних доказів на підтвердження відмови позивача від договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року або пропозицій щодо його розірвання у відповідності до вимог чинного законодавства, то за таких обставин вважати договір комісії припиненим немає законних підстав. Крім цього, судом зазначено про відсутність в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження надіслання позивачем на адресу відповідача вимоги щодо виконання грошового зобовязання за угодою про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року, зважаючи на відсутність в цій угоді встановлених строків виконання ДП „Миколаївський бронетанковий завод грошового зобовязання за зазначеною угодою, що зумовлює відмову в задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду від 19.12.2017 року, ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник наголошує на тому, що місцевим господарським судом не враховані положення ст. 1024 ЦК України, оскільки комісіонером було вжито всіх заходів своїх обовязків з виконання договору комісії, тоді як комітентом відбулось неналежне виконання умов договору комісії. Також скаржником зазначено, що судом не досліджено обставину припинення строку дії договору комісії від 23.03.2006 року шляхом укладення угоди про переуступку прав та обовязків за № №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року. А також скаржником зазначено про невідповідність резолютивної частини оскаржуваного рішення суду нормам чинного процесуального законодавства, оскільки в ній не міститься повного найменування сторони, ідентифікаційного коду та місцезнаходження сторони, а також не зазначено в якій частині позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року по справі № 915/1005/17 поновлено ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт процесуальний строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017 року із вказівкою про зупинення дії оскаржуваного рішення суду.

Ухвалою господарського суду апеляційної інстанції від 12.02.2018 року розгляд справи №915/1005/17 призначено на 13.03.2018 року.

12.03.2018 року та 13.03.2018 року до Одеського апеляційного господарського суду від ДП „Миколаївський бронетанковий завод надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останній просить відмовити в задоволенні вимог скарги з мотивів їх безпідставності та необґрунтованості, а оскаржуване рішення суду від 19.12.2017 року залишити без змін як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018 року у зв'язку із перебуванням суддів Бєляновського В.В. та Поліщук Л.В. у відпустці проведено повторний автоматичний розподіл справи № 915/1005/17, згідно з яким розгляд апеляційної скарги Дочірнього підприємства Державної компанії „Укрспецекспорт - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство „Спецтехноекспорт на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017 року автоматично розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Величко Т.А., судді Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.

За викладених обставин, ухвалою господарського суду апеляційної інстанції від 26.03.2018 року справу №915/1005/17 прийнято до провадження новим складом колегії суддів із призначенням дати розгляду апеляційної скарги ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017 року на 27.03.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 року розгляд справи №915/1005/17 відкладено на 24.04.2018 року.

30.03.2018 року та 25.04.2018 року до господарського суду апеляційної інстанції від ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт надійшли заяви про здійснення розгляду справи №915/1005/17 за відсутністю представника скаржника.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.03.2006 року між Державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством „Спецтехноекспорт (правонаступником якого є Дочірнє підприємство Державної компанії „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекспорт) (Комісіонер) та Казеним підприємством „Миколаївський ремонтно-механічний завод (правонаступником якого є Державне підприємство „Миколаївський бронетанковий завод) (Комітент) укладено договір комісії №STE-2-102-Д/К-06, за умовами якого комісіонер зобовязався за дорученням комітента та за комісійну плату вчинити правочин з експорту продукції типу BTR-80UP, надалі -„Продукція, за номенклатурою та цінами, наведеними у додатку „А до цього договору, який є його невідємною частиною, від свого імені за рахунок комітента (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає зовнішньоекономічну угоду (надалі - контракт) з третьою особою (надалі - замовник).

Згідно п. 2.1 договору кількість продукції, що надається комітентом замовнику наведено у додатку „А до цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, передача продукції на комісію здійснюється в місці передачі (п.4.2) декількома партіями у строки, згідно з додатком „В до цього договору за актом прийому передачі.

Згідно з п. 5.1 договору, загальна вартість договору складає 9435500,00 дол. США. Ціна продукції наведена у додатку „А до цього договору.

Пунктом 5.3 договору обумовлено, що комісіонер утримує належну йому за договором комісійну плату частково з усіх платежів, отриманих від замовника в рахунок виконання контракту згідно з пунктом 5.5 договору.

Відповідно до п. 5.5 договору, комісіонер отримує грошові кошти від замовника трьома платежами та здійснює їх розподіл у відповідності до умов договору.

Пунктом 10.4 договору комісії сторони обумовили, що у разі порушення відповідачем графіку поставки продукції (Додаток В до даного договору) та затримки поставки більше 3 (трьох) місяців і вимоги замовника щодо повернення передоплати за контрактом, відповідач зобовязаний повернути вартість не переданої в належний строк позивачу продукції, та відшкодувати всі документально підтверджені витрати позивача за контрактом.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного його виконання сторонами своїх обовязків. (п. 12.3 договору). (т.1, а/с 10-23).

Матеріали справи свідчать, що позивачем на підтвердження виконання ним умов договору комісії від 23.03.2006 року долучено до матеріалів справи контракт №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005, який укладено 25.12.2005 року між Державним госпрозрахунковим зовнішньоторгівельним підприємством „Спецтехноекспорт (постачальник) та ТОВ „ПТЗ „Бумар (BUMAR Sp. z.o.o.) (правонаступником якого є Polski Holding Obronny Sh. z.o.o.) (замовник), предметом якого є поставка виробів типу BTR-80UP поточного виробництва (продукція) відповідно до додатку „А до контракту у строки, відповідно до додатку „В до контракту. (п. 1.1 контракту).

За умовами діючого контракту його вартість складає 9435500,00 дол. США. (п.5.2 контракту).

У випадку невиконання будь якого зобовязання або строків за цим контрактом постачальником або замовником, винна сторона має прийняти заходи для виправлення ситуаціїї на протязі 3-х місяців, в іншому випадку сторона має право розірвати даний контракт з повним відшкодуванням збитків шляхом предявлення претензії. У такому випадку сторона, що понесла збитки, має предявити іншій стороні документи на підтвердження понесених збитків, що є підставою для остаточного взаєморозрахунку між сторонами. (розділ 20 контракту). (т.1, а/с 132-138).

Колегія суддів апеляційної інтенції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що обумовлена п. 1.2 договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року зовнішньоекономічна угода за №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року на поставку продукції типу BTR-80UP була укладена раніше, ніж договір комісії від 23.03.2006 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 04.07.2007 року між ДГЗП „Спецтехноекеспорт (комісіонер) та ДП „Миколаївський ремонтно-механічний завод (комітент) укладено додаткову угоду № 4 до договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, якою пунктами 1, 2 угоди зазначено про те, що у звязку із реорганізацією Казеного підприємства „Миколаївський ремонтно-механічний завод назва якого змінена на Державне підприємство „Миколаївський ремонтно-механічний завод та у звязку із змінами вимог Замовника до договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року внесені зміни до додатків „А (найменування та вартість продукції), а саме, продукція типу BTR-80UP у кількості 32 шт. та „В (найменування, кількість та строки передачі продукції, який становить до 15.12.2007 року) до договору комісії. Пунктом 3 додаткової угоди Розділ 5 договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року викладено у новій редакції, зокрема, п. 5.1 договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року обумовлено, що загальна вартість договору складає 6169660,00 дол. США., а також змінено порядок виконання доручення, встановлених п. 5.2 договору комісії. (т. 1, а/с 30-35).

Матеріали справи також свідчать, що додатковими угодами №6 від 23.03.2006 року, №7 від 12.12.2008 року, №8 від 01.04.2009 року, №9 від 15.01.2010 року, №10 від 04.01.2001 року до договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року неодноразово відбувалась пролонгація строку дії зазначеного вище договору комісії від 23.03.2006 року.

На виконання умов договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, у період з 2006 року по 2012 року комітентом було передано комісіонеру 14 одиниць продукції з 32, обумовлених зазначеним вище договором комісії з врахуванням додаткової угоди №4 від 04.07.2007 року, що також не заперечується сторонами у справі.

Додатковою угодою № 14, що укладена 15.06.2012 між ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (комісіонер) та ДП „Миколаївський бронетанковий завод (комітент) до договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року сторонами обумовлено, що комітент доручає комісіонеру внести відповідні зміни до зовнішньоекономічного контракту з замовником, згідно з яких до комітента повинні надійти кошти у розмірі 534000,00 дол. США до 21.06.2012 року. (п. 2 додаткової угоди).

Пунктом 3 додаткової угоди сторонами узгоджено, що в разі ненадходження коштів від замовника згідно з п. 2 даної додаткової угоди, комісіонер зобовязується перерахувати комітенту кошти у розмірі 4000000,00 грн. без ПДВ, наступним чином: - 2000000,00 грн. протягом 5 робочих днів, після 22.06.2012 року та 2000000,00 грн. протягом 5 робочих днів, після попередньої прийоми 7 шт. Продукції за договором та підписання відповідного акта прийоми. За здійснення поруки за цією додатковою угодою (делькреде) комісіонер отримує додаткову комісійну плату у розмірі 20000,00 грн. у тому числі ПДВ.

Пунктом 5 додаткової угоди сторони домовились, що комітент до 20.07.2012 року підготовить до останньої прийоми замовником та комісіонером і передачі на комісію 11 шт. продукції та підготовить 4 шт. продукції до попередньої технічної прийоми.

Пунктом 6 додаткової угоди встановлено, що дана додаткова угода підписана у 2-х примірниках, по 1-му примірнику для кожної зі сторін, є невідємною частиною договору комісії, набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до виконання сторонами своїх обовязків. (т. 1, а/с 48-49).

З наявних в матеріалах справи платіжних доручень № 1897 від 26.06.2012 року та №2039 від 09.07.2012 року вбачається, що на виконання умов п. 2 додаткової угоди №14 від 15.06.2012 року ДГЗП „Спецтехноекеспорт перерахувало ДП „Миколаївський бронетанковий завод 4000000,00 грн. двома рівними платежами (т.1, а/с 53-54), в той же час, матеріали справи не містять в собі доказів на підтвердження передання відповідної продукції у кількості 15 одиниць, що також не заперечується та визнається сторонами у справі.

В подальшому, 02.10.2012 року між ДП „Миколаївський бронетанковий завод (сторона 1), ТОВ „Науково-виробнича компанія „Техімпекс (сторона 2) та ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (сторона 3) укладено угоду про уступку прав і перевід обовязків №STE-2-293-Д-12, за умовами якої сторона 1 (ДП „Миколаївський бронетанковий завод) уступає і передає, а сторона 2 (ТОВ „Науково-виробнича компанія „Техімпекс) приймає на себе права та обовязки сторони 1 і стає комітентом за договором комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, укладеним між стороною 1 та стороною 3.

Пунктом 4 угоди обумовлено, що ТОВ „НВК „Техімпекс (сторона 2) приймає на себе борг ДП „Миколаївський бронетанковий завод (сторона 1) перед ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (сторона 3) у розмірі 2194115,57 доларів США та 4000000,00 грн., згідно з актом звірки розрахунків від 01.10.2012 року за договором комісії, який є невідємною частиною угоди (т. 1, а/с.59).

Пунктом 6 угоди встановлено, що ТОВ „НВК „Техімпекс (сторона 2) зобовязувалось виготовити та передати ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (сторона 3) 18 одиниць продукції за договором комісії, за номенклатурою та у строки, які будуть узгоджені додатково у відповідних додаткових угодах до договору комісії.

Умовами п. 9 угоди передбачено, що дана угода вступає в силу в момент передачі ДП „Миколаївський бронетанковий завод (сторона 1) ТОВ „НВК „Техімпекс (сторона 2) всіх оригіналів документів повязаних з договором комісії. (т. 1, а/с 55-57).

З наявної в матеріалах справи копії акта прийому передачі документації за угодою №STE-2-293-Д-12 про уступку прав і перевід обовязків від 02.10.2012 року вбачається, що 02.10.2012 року ДП „Миколаївський бронетанковий завод (сторона 1) передала, а ТОВ „НВК „Техімпекс (сторона 2) прийняла оригінали документів відповідно до додатку 1 до угоди №STE-2-293-Д-12 про уступку прав і перевід обовязків від 02.10.2012 року. (т.1, а/с 58).

04.10.2012 року між ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (комісіонер) та ТОВ „НВК „Техімпекс (комітент) укладено додаткову угоду №15 до договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, за умовами якої комітент доручає комісіонеру внести відповідні зміни до зовнішньоекономічного контракту з замовником, згідно яких до комітента повинні надійти кошти у розмірі 314300,00 доларів США до 26.10.2012 року (п. 3 додаткової угоди).

У разі ненадходження коштів від замовника, згідно з п. 3 даної додаткової угоди, комісіонер зобовязується перерахувати комітенту кошти у розмірі 2400000,00 грн., без ПДВ, протягом 5 робочих днів після 26.10.2012 року (п. 4 додаткової угоди).

Пунктом 5 додаткової угоди сторонами обумовлено, що за здійснення поруки за цією додатковою угодою (делькреде) комісіонер отримує додаткову плату у розмірі 12000,00 грн. у тому числі ПДВ.

Пунктом 7 додаткової угоди сторони домовились, що комітент 20.11.2012 року підготує до остаточної прийомки замовником та комісіонером і передачі замовнику 4 шт. продукції за договором комісії.

Відповідно до п. 10 додаткової угоди, сторони домовились, що для повного виконання обовязків комітента, передбачених договором комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року, а саме: поставки остаточної партії продукції кількістю 14 шт., буде укладена відповідна додаткова угода до договору.

Матеріали справи свідчать, що на виконання п. 4 додаткової угоди №15 від 04.10.2012 року, ДГЗП „Спецтехноекеспорт 30.10.2012 року за платіжним дорученням №3295 було перераховано ТОВ „НВК „Техімпекс 2400000,00 грн. в якості делькредере (т.1, а/с.54) і на виконання зазначеної додаткової угоди ТОВ „НВК „Техімпекс поставлено ДГЗП „Спецтехноекеспорт 4 одиниці продукції, що також не заперечується сторонами.

В подальшому, 22.01.2014 року між ТОВ „Науково-виробнича компанія „Техімпекс (сторона 1), ДП „Миколаївський бронетанковий завод (сторона 2) та ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт (сторона 3) укладено угоду про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14, відповідно до умов якої сторона 1 (ТОВ „НВК „Техімпекс) у повному обсязі уступає і передає, а сторона 2 (ДП „Миколаївський бронетанковий завод) у повному обсязі приймає на себе права та обовязки сторони 1 і стає Комітентом за договором комісії від 23.03.2006 року №STE-2-102-Д/К-06. Так, зокрема, сторона 2 приймає на себе борг сторони 1 перед стороною 3 у розмірі 1700051,02 дол. США та 4526049,76 грн., який виник за договором (з врахуванням угоди про уступку прав і обовязків від 02.10.2012 року №STE-2-293-Д-12) і сформувався у звязку з частковим його виконанням стороною 1 та зафіксованого в Акті звірки розрахунків від 01.12.2013 року між стороною 1 та стороною 3, що додається до цієї угоди. (п. 1 угоди)

Пунктом 5 угоди встановлено, що сторона 2 (ДП „Миколаївський бронетанковий завод) зобовязується виготовити та передати стороні 3 (ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт) 14 одиниць продукції за договором, за номенклатурою та у строки, які будуть узгоджені додатково у відповідних додаткових угодах до договору.

Дана угода вступає в силу в момент укладення і є невідємною частиною договору комісії (п. 11 додаткової угоди). (т.1, а/с 60-63).

Пунктом 12.3 Договору комісії передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Серед доводів апеляційної скарги скаржник наголошує на тому, що відповідачем порушені строки виконання поставки продукції за договором комісії від 23.03.2006 року, що призвело до відмови замовника від контракту №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року, внаслідок чого у ДП ДК „Укрспецекспорт ДГЗП „Спецтехноекеспорт зявилось право на відшкодування витрат, в порядку ст. 1024 ЦК України.

Відповідно до ст. 1024 ЦК України комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії, зокрема у випадку, якщо він або субкомісіонер вжив усіх заходів щодо вчинення правочину, але не міг його вчинити за обставин, які від нього не залежали.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає свою увагу на тому, що угода про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року, за якою ДП „Миколаївський бронетанковий завод прийняло на себе права та обовязки ТОВ „НВК „Техімпекс з виготовлення та поставки 14 одиниць продукції та заборгованість в розмірі 1700051,02 дол. США і 4526049,76 грн., укладена в рамках договору комісії №STE-2-102-Д/К-06 від 23.03.2006 року і умови зазначеної вище угоди переуступки поширюються на договір комісії від 23.03.2006 року, зважаючи на пункт 12.3 договору комісії, яким передбачено дію цього договору до повного виконання сторонами свого зобовязання.

В той же час, умовами п. 5 угоди про уступку прав і перевід обовязків №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року сторони погодили додатково узгодити номенклатуру та строки виготовлення продукції шляхом укладення відповідних додаткових угод до договору. Ані матеріалами справи не спростовується, ані сторонами не заперечується тієї обставини, що сторонами не узгоджувались та не укладалось додаткових угод до договору щодо номенклатури, вартості та строків виготовлення комітентом продукції.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у відповідача не настало строків виконання зобовязання з виготовлення та поставки 14 одиниць продукції, що свідчить про відсутність порушення відповідачем строків виконання договору комісії, умови якого в певній частині змінені угодою №1/2014/ST6-3-9-Д-14 від 22.01.2014 року.

Разом з цим, скаржник наполягає на тому, що відповідачем має бути повернуто розмір делькреде з мотивів відсутності необхідності у виготовленні продукції в натурі, оскільки замовник відмовився від контракту №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року за яким укладено договір комісії від 23.03.2006 року.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 3 ст. 612 ЦК України встановлено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 1026 ЦК України передбачено, що комісіонер має право відмовитися від договору комісії лише тоді, коли строк не встановлений договором. Комісіонер повинен повідомити комітента про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів. Комісіонер, який відмовився від договору комісії, повинен вжити заходів, необхідних для збереження майна комітента.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за умов відсутності інтересу у комісіонера в продукції комітента, то комісіонер має відмовитись від виконання зобов'язань за договором комітентом шляхом надіслання комітенту відповідного повідомлення.

З наявних в матеріалах справи листів від 27.05.2014 року №31.3/17/3231 (т.1, а/с.115) та від 30.07.2015 року №31.3/17/5234 (т.1, а/с.119) вбачається, що сторонами здійснюються шляхи для врегулювання питання з приводу наявності комплектуючих, графіку фінансування та готовності продукції для поставки з пропозицією надання відповідачем своїх зауважень та пропозицій з питання поставки. Також матеріали справи містять в собі листи від 30.11.2015 року №31.3/17/8766 (т.1, а/с.66), від 01.09.2017 року №31.8.56/7257-17 (т.1, а/с. 67- 68) з яких вбачається, що позивач наполягає на вжитті відповідачем термінових заходів щодо погашення заборгованості по делькреде в сумі 3826049,76 грн. за договором комісії від 23.03.2006 року, тоді як у відповідача строк на виготовлення та поставки продукції у кількості 14 одиниць не настав.

Колегія суддів апеляційної інстанції також погоджується з висновком місцевого господарського суду, що умовами п. 10.4 договору комісії від 23.03.2006 року сторонами встановили дві одночасних умови, внаслідок яких має відбутись відшкодування витрат здійснених позивачем за договором комісії, а саме: перша умова - це порушення відповідачем графіку поставки та затримка поставки більше трьох місяців, друга умова - вимога замовника щодо повернення передоплати за контрактом.

Позивач, на підтвердження відмови замовником від отримання продукції, що зумовило припинення дії контракту №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року, що є підставою для вимоги повернення грошових коштів, послався на копію листа замовника від 27.02.2015 №HS/W/993/15 (т.1, а/с.129), в якому останній вимагає повернення 1773890,00 доларів США за контрактом від 23.12.2012 року за №PL/000031874/05-15005, тоді як, в позовній заяві позивач посилається на інший зовнішньоекономічний контракт, який міститься в матеріалах справи, а саме за №PL000031874/05-15009/STE-2-127-K/KE-2005 від 25.12.2005 року, а відтак, позивачем не доведено обставини відмови замовника від контракту за яким укладено договір комісії від 23.03.2006 року.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем певними засобами доказування наявності законних підстав для повернення відповідачем розміру делькреде за умов ненастання у відповідача строків на виконання зобов'язання в натурі, недоведеності позивачем припинення строку дії договору комісії від 23.03.2006 року внаслідок відмови замовника від контракту на підставі якого укладено договір комісії від 23.02.2006 року з врахуванням умов п. 10.4 договору комісії від 23.03.2006 року, а відтак розмір делькреде є грошовою сумою на забезпечення виготовлення комітентом продукції, строк якого не настав, з врахуванням відсутності в матеріалах справи відмови позивача від виготовлення відповідачем продукції в натрі.

Зважаючи на викладене, посилання скаржника на здійснення відповідачем оплати заборгованості 30.01.2015 року в сумі 700000,00 грн. на підставі листа вимоги позивача за №31.2/17/608 від 30.01.2015 року (т.1, а/с 182-183), як на підставу для повернення грошових коштів, в порядку ст. 1024 ЦК України, є безпідставним враховуючи недоведеність позивачем тих обставин за якими застосовуються положення зазначеної статті ЦК України.

Доводи скаржника про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, оскільки в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду не зазначено в якій частині його відмовлено та відсутності повного найменування, коду та місцезнаходження сторони, колегією суддів апеляційної інстанції також до уваги не приймаються з тих мотивів, що за вимогами чинного законодавства рішення суду є виконавчим документом, а зважаючи на недоведеність позивачем вимог позову, що зумовило відмову в його задоволенні, відсутні підстави для виконання оскаржуваного рішення суду від 19.12.2017 року і нормами чинного законодавства не передбачено обовязкового зазначення в резолютивній частині рішення повного найменування, коду та місцезнаходження сторони за умов відсутності підстав для виконання рішення суду внаслідок відмови в задоволенні позову.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду від 19.12.2017 року, що зумовлює залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії „Укрспецекспорт Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство „Спецтехноекеспорт залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2017р. у справі № 915/1005/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.05.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

судді О.Ю. Аленін

ОСОБА_4