КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2018 р. Справа№ 910/247/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

представники учасників провадження у даній справі: не з'явилися;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2018

у справі № 910/247/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТА"

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18 відмовлено в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" на ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18 задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18 скасувати, прийняти нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2018 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та призначено розгляд апеляційної скарги на 23.04.2018.

19.04.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, які не подавались сторанами до суду першої інстанції, у постанові суду апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

До апеляційної скарги було долучено лист Latschbacher GmbH від 15.06.2016, та нотаріально засвідчена копія перекладу цього листа, який, як зазначив апелянт в апеляційній скарзі, на дату подання до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову перебував на перекладі на державну мову.

Із вказаних пояснень не вбачається, що саме завадило заявнику (апелянту) надати суду першої інстанції разом із заявою про забезпечення позову лист Latschbacher GmbH від 15.06.2016 , зазначивши, що нотаріально засвідчену копію перекладу листа від 15.06.2016 чи, хоча б попередити суд про те, що цей лист.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що подані відповідачем додаткові докази не приймаються судовою колегією, оскільки апелянт не обґрунтував поважність причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Представники сторін не з'явилися. Про день і час розгляду справи всі учасники провадження у справі повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/247/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, товариства з обмеженою відповідальністю "КОНСТА" про визнання патентів України на промислові зразки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Державною службою інтелектуальної власності України, було опубліковано відомості про видачу Відповідачу 2: патенту України на промисловий зразок № 31788 "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № s201501957 від 18.12.2015, опубл. 25.03.2016, бюл. № 6; патенту України на промисловий зразок № 32835 "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № s 2016 00964 від 10.06.2016, опубл. 25.08.2016, бюл. № 16; патенту України на винахід №112048 "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № а201601241 від 12.02.2016, опубл. 11.07.2016, бюл. № 13. Позивач зазначив, що провідною компанією з питань електронного обліку деревини є Latschbacher GmbH, яка була заснована в 1954 році в Австрії. Основні напрямки діяльності компанії Latschbacher є розробка, впровадження та сервісне обслуговування логістичних програмних рішень для збирання даних і оптимізації виробничих процесів заготівлі та реалізації круглого лісу. Latschbacher постачає свої системи та продукти у більшість країн Європи, в США та Бразилію. Бирка компанії Latschbacher була розроблена ще на початку 70-х р.р. ХХ-го ст. та запатентована в Австрії. В Україні продукцію австрійської компанії Latschbacher GmbH представляє ТОВ "Латчбахер Україна". Отже, позивач стверджує, що сукупність суттєвих ознак вищезазначених промислових зразків згідно зі спірними патентами стала загальнодоступною у світі до дати подання заявок відповідачем-2 до Установи, та запатентована в Австрії. З огляду на вказане, патенти № 31788, № 32835, №112048 не відповідають вимогам діючого законодавства України, а тому мають бути визнані судом недійсними повністю, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

28.02.2018 від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "КОНСТА" передавати будь-якій особі (особам) право власності на промисловий зразок "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 31788 від 25.03.2016; промисловий зразок "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 32835 від 25.08.2016; винахід "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016 та/або надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання промислового зразка "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України №31788 від 25.03.2016; промислового зразка "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 32835 від 25.08.2016; винаходу "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016; подавати до Державної фіскальної служби України заяви про сприяння захисту майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності, що стосуються включення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності промислового зразка "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 31788 від 25.03.2016; промислового зразка "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 32835 від 25.08.2016; винаходу "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016; заборонити Міністерству економічного розвитку і торгівлі України приймати рішення та провадити дії щодо внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів України промислові зразки стосовно промислового зразка "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 31788 від 25.03.2016; промислового зразка "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 32835 від 25.08.2016; приймати рішення та провадити дії щодо внесення будь-яких змін до Державного реєстру патентів України на винаходи стосовно винаходу "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016; вносити відповідні зміни до даних Реєстрів та здійснювати пов'язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність", зокрема, стосовно передачі прав третім особам повністю або частково та/або видачі дозволів (ліцензій) на промисловий зразок "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України №31788 від 25.03.2016; промисловий зразок "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України №32835 від 25.08.2016; винахід "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016; заборонити Державній фіскальній службі України здійснювати реєстрацію промислового зразка "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 31788 від 25.03.2016; промислового зразка "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 32835 від 25.08.2016; винаходу "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ" за патентом України № 112048 від 11.07.2016 у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, в редакції чинний з 15.12.2017, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову.

Позивач, обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову зазначив, що відповідач 2 може передати будь-якій особі право власності на промислові зразки та винахід повністю або частково на підставі договору іншим особам, видати дозвіл на використання спірних патентів третім особам. Такі дії можуть призвести до неможливості виконання рішення суду, оскільки власником оспорюваних патентів до вступу рішення в законну силу, може вже бути інша особа. Такі дії можуть призвести до невиправданого розширення кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, у зв'язку з чим, його виконання буде утруднене або неможливе.

Відповідно до вимог ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності застосування конкретного заходу забезпечення позову.

Позивач зазначає, що промислові зразки згідно патенту України на промисловий зразок № 31788 "КАСЕТА БИРОК ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № s201501957 від 18.12.2015, та патенту України на промисловий зразок № 32835 "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № s 2016 00964 від 10.06.2016, а також винахід згідно патенту України на винахід № 112048 "БИРКА ДЛЯ МАРКУВАННЯ ДЕРЕВИНИ", заявка № а201601241 від 12.02.2016, вже були створені винахідником ОСОБА_1 та зареєстровані згідно Міжнародної заявки на винахід "Бирка для маркування деревини із пружними язичкоподібними ділянками" №РСТ/ЕР2003/014041 від 11.12.2003, Заявки на видачу патенту Великобританії на корисну модель "Бирка для маркування стволів дерев та схожих об'єктів" № 8015379 від 09.05.1980, Заявки на видачу патенту США на винахід "Пристрій для нанесення ідентифікаційної інформації для маркування деревини, зокрема для колод" № 09991904 від 26.11.2001, опубл. 20.02.2003, Відомості про зареєстрований у Польщі промисловий зразок "Бирка для маркування деревини" №12800 за заявкою №Wp.12251 від 09.11.2007, опубл. 09.11.2007, Європейської заявки на видачу патенту на винахід "Бирка для нанесення ідентифікаційної інформації на деревину, зокрема на стволи дерев" №01119493.3 від 14.08.2001, опубл. 26.02.2003, Європейської заявки на видачу патенту на винахід "Планка для маркування деревини, зокрема для маркування для колод і брусів" №06025751.6 від 13.12.2006. опубл. 05.12.2007.

Заявником було зазначено, що вказані документи долучені до позовної заяви (додатки №9-14).

Дослідивши додані до позовної заяви документи судовою колегією встановлено, що додатки до позовної заяви № 9-14, на які позивач посилається обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, та які подані позивачем до суду, складені іноземною мовою та матеріали справи не містять офіційного перекладу цих документів на українську мову.

Згідно зі ст. 10 Конституції України Державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

У разі, коли письмові докази подаються до господарського суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Якщо документи подано до суду не українською мовою, суд не має права відмовити в їх прийнятті.

При цьому, вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Згідно з гл. 8 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 нотаріус засвідчує вірність перекладу документа за усним зверненням заінтересованої особи, а також за клопотанням заінтересованої особи при вчиненні іншої нотаріальної дії. Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови, з яких або на які перекладається документ. Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Тому всі докази, додані до позовної заяви та викладені не державною мовою, слід було надати до суду в посвідченому належним чином перекладі.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що суду було неможливим встановити зміст відповідних документів, є обґрунтованим.

Судова колегія звертає увагу на те що ТОВ "Латчбахер Україна" не позбавлений права на повторне звернення до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову із врахуванням тих недоліків, на які вказано судом в даному випадку.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем (заявником) до заяви не було надано доказів на підтвердження того, що саме ТОВ "Латчбахер Україна" є представником компанії Latschbacher GmbH, за якою, як він стверджує, зареєстровано права на промислові зразки та винаходи, на які відповідачу-2 видані в Україні спірні патенти та правомірність яких наразі оспорюється позивачем. Нові докази, надані апелянтом до суду апеляційної інстанції не були прийняті судовою колегією відповідно до ст. 269 ГПК України, як зазначено вище.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів встановлені у даній справі судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування ухвали господарського суду м. Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255, 269, 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Латчбахер Україна" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18 - без змін.

2. Матеріали оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 02.03.2018 у справі № 910/247/18 направити до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 26.04.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді О.М. Остапенко

А.А. Верховець