ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3555/17

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Абрамова В.Д.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА"

до товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ АТЛАНТБУД"

про стягнення заборгованості у сумі 181 766,97 грн.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (ордер КВ №355684 від 17.01.2018 року);

відповідача: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2017 року до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА" (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ АТЛАНТБУД" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 181 766,97 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем умов договору оренди №142/10-10 від 05.10.2016 року, згідно з якими позивач зобовязувався передати відповідачу в користування майно, а відповідач зобовязувався його прийняти і сплачувати орендну плату, після чого повернути майно позивачу.

Відповідач орендну плату за майно, передане позивачем оплатив, проте майно повернув частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 171 478,27 грн. заборгованості за неповернуті елементи опалубки.

Провадження у справі порушено ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2017 року, розгляд справи призначено на 13 грудня 2017 року.

11 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав клопотання №106/юд про відкладення розгляду справи, у звязку з його неможливістю з'явитись у судове засідання.

13 грудня 2017 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача 171 478,27 грн. заборгованості за неповернуті елементи опалубки та 10 288,70 грн. неустойки. Крім цього, подав клопотання №274 від 12.12.2017 року про долучення до матеріалів справи витребуваних ухвалою суду документів, яке підлягало задоволенню судом.

13 грудня 2017 року в судове засідання з'явився представник позивача, проти задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не зявився.

Суд, розглянувши в судовому засіданні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, визнав його таким, що задоволенню не підлягало, у звязку з відсутністю документів, що підтверджували б обставини, на які послався представник відповідача у заявленому клопотанні.

Ухвалою суду від 13.12.2017 року розгляд справи відкладено на 17 січня 2018 року.

17 січня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав заяву про продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів, яка підлягала задоволенню судом.

17 січня 2018 року в засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року в справі призначено підготовче засідання на 14 лютого 2018 року.

14 лютого 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник відповідача подав заяву про відкладення підготовчого засідання для надання часу для мирного врегулювання спору.

14 лютого 2018 року в засіданні представник відповідача вищевказану заяву підтримав.

Представник позивача проти задоволення заяви представника відповідача не заперечував, тому заява про відкладення підготовчого засідання підлягала задоволенню судом.

Ухвалою суду від 14.02.2018 року підготовче засідання відкладено на 21 березня 2018 року.

21 березня 2018 року в засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 21.03.2018 року підготовче засідання відкладено на 28 березня 2018 року.

28 березня 2018 року через канцелярію Господарського суду Київської області представник позивача подав пояснення щодо обставин справи, які були прийняті до розгляду судом.

28 березня 2018 року в засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача у засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 28.03.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 25 квітня 2018 року.

25 квітня 2018 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків:

05 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА" (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "БЦ АТЛАНТБУД" (далі - відповідач) був укладений договір оренди №142/10-10 (далі договір), згідно з умовами якого позивач зобовязувався передати, а відповідач зобовязувався прийняти у строкове платне користування (оперативну оренду) майно.

Відповідно до п. 1.4 договору, конкретний перелік обладнання, що складає обєкт оренди, та його кількість, що передається в оперативну оренду, вказується в акті приймання-передачі (видача), який підписується сторонами під час передачі обєкта оренди позивачем відповідачу на складі позивача.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що відповідач вступає в строкове платне користування обєктом оренди з дати підписання сторонами акта приймання-передачі (видача) обєкта оренди, за яким обєкт оренди передається у користування відповідачу (далі акт приймання-передачі в оренду). Однією з обов'язкових умов виконання позивачем обовязку передати обєкт оренди за даним договором у користування є виконання відповідачем обовязку з оплати в повній мірі авансового платежу за партію №1 до договору поставки №28/142 10-16, який укладений між сторонами 05 жовтня 2016 року.

Згідно з п. 2.2 договору, у тому разі, якщо обєкт оренди передається у користування відповідачу частинами за двома і більше актами приймання-передачі в оренду, відповідач вступає у строкове платне користування кожною частиною обєкта оренди з дати підписання акта приймання-передачі в оренду на таку частину обєкта оренди.

Відповідно до п. 2.14 договору, передання обєкта оренди в користування не тягне за собою виникнення у відповідача права власності на нього. Власником обєкта оренди залишається позивач, а відповідач користується ним протягом строку оренди.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що відповідач зобовязаний повернути обєкт оренди позивачу на склад не пізніше останнього робочого дня перед датою, яка вказана в додатковій угоді до договору як строк дії договору, якщо інше не передбачено цим договором, додатковою угодою до нього або нормами цивільного законодавства. Конкретний час здачі (повернення) обєкта оренди має бути узгоджений з позивачем не менш ніж за 3 (три) робочі дні до такої здачі (для ефективного логістичного обслуговування). В день повернення обєкта оренди або складових обєкта оренди відповідач зобовязаний розпочати таке повернення позивачу на склад в інтервал часу з 08:30 год. і закінчити таке повернення до 17:00 год.

Згідно з п. 3.3 договору, в день повернення обєкта оренди на склад позивача останній зобовязаний здійснити огляд обєкта оренди і за відсутності сумнівів у відповідності обєкта оренди, що повертається (або його складових), встановленим цією статтею договору вимогам сторони підписують акт приймання-передачі обєкту оренди, за яким обєкт оренди повертається позивачу (далі акт повернення).

Відповідно до п. 3.7 договору, датою повернення обєкту оренди вважається дата підписання акту повернення або дата відшкодування відповідачем 100 % вартості обєкта оренди відповідно до п. 3.4 даного договору. Цим договором сторони також погоджують можливість і порядок викупу обєкта оренди, такий викуп може бути здійснений з оформленням і підписанням сторонами акту підтвердження прийому - передачі права власності на обєкт оренди чи його складові. У разі викупу, ціна обєкту оренди (його складових), що підлягає сплаті на користь позивача визначається виходячи з вартості елементів опалубки, що визначена у специфікаціях до договору (з врахуванням коригування вартості обєкта оренди, що здійснюється в порядку, передбаченому п. 7.3 договору), з додаванням до цієї вартості податку на додану вартість за ставкою, встановленою чинним в Україні законодавством на дату такого викупу, або окремо вказується у акті підтвердження прийому передачі права власності і повинна бути сплачена відповідачем протягом 5 (пяти) банківських днів з дати такого акту.

Пунктом 3.8 договору встановлено, що у разі неповернення у визначений договором термін чи ухилення відповідачем від повернення обєкту оренди або його складових, до чого прирівнюється ухилення від підписання акту повернення, протягом 5 (пяти) робочих днів з дати, коли таке повернення або підписання повинно було відбутись. Позивач має право вважати, що обєкт оренди або його складові втрачені. У разі втрати обєкту оренди чи його складових відповідач, на вимогу позивача, зобовязаний відшкодувати останньому вартість обєкту оренди або його втрачених складових. Вказане відшкодування здійснюється у розмірі вартості втраченого обєкта оренди або втрачених складових обєкта оренди, що визначена у специфікаціях до договору (з врахуванням коригування вартості обєкта оренди, що здійснюється в порядку, передбаченому п. 7.3 договору), з додаванням до цієї вартості податку на додану вартість за ставкою, встановленою чинним в Україні законодавством на дату такого відшкодування.

Обовязки відповідача: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до цього договору (п. 6.1.1 договору);

повернути обєкт оренди позивачу у строк та в стані, передбаченому цим договором (п. 6.1.14 договору).

Відповідно до п. 7.1 договору, за користування обєктом оренди відповідач зобовязаний щомісячно сплачувати позивачу орендну плату. Ставка орендної плати на місць вказується у додатковій угоді до цього договору, підписаній сторонами. Розмір чи ставка орендної плати може бути змінено у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту наявності обєкта оренди у відповідача, а у випадку використання обєкта оренди неповний календарний місяць орендна плата нараховується за фактичний період часу використання обєкта оренди.

Згідно з п. 7.5 договору, початком оплачуваного періоду за договором є дата дня одержання обєкта оренди відповідачем (дата підписання акту приймання-передачі (видача) обєкта оренди). Закінченням оплачуваного періоду по оренді за договором є дата дня підписання акту повернення обєкта оренди. Відповідач зобовязаний сплачувати орендну плату за поточний місяць оренди не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця користування обєктом оренди. За перші 30 календарних днів оренди відповідач сплачує орендну плату у вигляді 100 % попередньої оплати.

Відповідно до п. 9.3 договору, строк оренди обєкта оренди розпочинається з дати прийняття відповідачем обєкта оренди за актом приймання-передачі в оренду і триває до повернення обєкта оренди позивачу за актом повернення.

Пунктом 10.3 договору встановлено, що у разі ухилення відповідачем від повернення обєкту оренди або його складових відповідно до цього договору, до чого прирівнюється ухилення від підписання будь-якого акту повернення, вважається, що обєкт оренди втрачений відповідачем і позивач має право вимагати від відповідача відшкодування вартості втраченого обєкту оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Частиною 4 ст. 285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар відшкодовує орендодавцю вартість орендованого майна у разі відчуження цього майна або його знищення чи псування з вини орендаря.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України, строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 3 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ч. 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем передано, а відповідачем прийнято обєкт оренди (далі елементи опалубки), загальною кількістю 2 054 шт., що підтверджується актами приймання-передачі №WZ-12 295/UA від 10.10.2016 року, №WZ-12 320/UA від 28.10.2016 року, №WZ-12 339/UA від 18.11.2016 року, №WZ-12 342/UA від 23.11.2016 року, копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідач повернув позивачу 1 408 шт. елементів опалубки, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами прийому-передачі повернення елементів з оренди з актом дефекації їх стану на склад №PZ-04 383/UA від 30.11.2016, №PZ-04 125/UA від 06.04.2017, №PZ-04 161/UA від 25.04.2017, а частину елементів опалубки, а саме у кількості 499 шт., відповідач купив у позивача, що підтверджується видатковою накладною №0335 від 30.11.2016 року та актом підтвердження прийому передачі права власності на неповернене майно (відшкодування вартості) №0335.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на те, що відповідачем позивачу не повернуто 147 шт. елементів опалубки.

Частиною ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направив на адресу відповідача вимогу №57 від 10.03.2017 року, просив оплатити заборгованість по орендній платі або повернути обєкти оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заборгованість по орендній платі сплатив повністю, проте обєкт оренди повернув частково.

11 листопада 2017 року позивач направив на адресу відповідача вимогу №242, просив відповідача в строк до 15.11.2017 року повернути йому елементи опалубки або сплатити їх вартість у сумі 558 435,90 грн., проте відповіді не отримав.

У звязку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 171 478,27 грн. заборгованості за неповернуті елементи опалубки.

Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Документів, що підтверджували б повернення елементів опалубки позивачу або їх оплату, представник відповідача суду не надав.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 171 478,27 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача неустойку в сумі 10 288,70 грн.

Якщо відповідач не виконує обовязку щодо повернення обєкту оренди, позивач має право нарахувати відповідачу неустойку в розмірі подвійної плати за користування обєктом оренди за час прострочення (п. 10.5 договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи те, що строк дії договору закінчився 30 квітня 2017 року, а відповідач елементи опалубки позивачу не повернув, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача неустойки в сумі 10 288,70 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 173, п. 3 ч. 1 ст. 174, ч. ч. 1, 7 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1, 6 ст. 283, ч. ч. 3, 4 ст. 285, ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України, ч. ч. 1, 3, 5 ст. 626, ст. 629, ч. 1 ст. 759, ч. ч. 1, 5 ст. 762, ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 2 ст. 11, ст. ст. 12 - 15, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 9 ст. 165, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ст. 236, ст. 237, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задоволити позов товариства з обмеженою відповідальністю "УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА" до товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ АТЛАНТБУД" про стягнення заборгованості у сумі 181 766,97 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ АТЛАНТБУД" (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Театральна, будинок 11, офіс 44, ідентифікаційний код 39870237) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "УЛЬМА ОПАЛУБКА УКРАЇНА" (03148, місто Київ, вулиця Гната Юри, будинок 9, кімната 414, ідентифікаційний код 31563803) 171 478,27 грн. (сто сімдесят одну тисячу чотириста сімдесят вісім грн. 27 коп.) заборгованості за неповернуті елементи опалубки; 10 288,70 грн. (десять тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 70 коп.) неустойки; 2 726,50 грн. (дві тисячі сімсот двадцять шість грн. 50 коп.) витрат на сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 26.04.2018 року.

Суддя С. Грабець