ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 справа № 905/2567/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2О , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність №69 від 26.12.2017р. ОСОБА_6, довіреність б/н від 21.09.2017р. не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України, м.Краматорськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.)
у справі№ 905/2567/17 (суддя Н.В. Величко)
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків
до1. Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України, м.Краматорськ Донецької області 2. Закритого акціонерного товариства Донмашбуд, м.Краматорськ Донецької області
провизнання недійсним договору

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1, Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України, м.Краматорськ Донецької області та до відповідача-2, Закритого акціонерного товариства Донмашбуд, м.Краматорськ Донецької області про визнання недійсним договору №78/2002 від 07.05.2002р. про безоплатну передачу нерухомого майна будівель і споруд за адресою: Донецька область, м.Святогірськ, вул.І.Мазепи (Островського), буд.29, укладеного між Підприємством Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України та Закритим акціонерним товариством Донмашбуд.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що договір №78/2002 від 07.05.2002р. суперечить актам цивільного законодавства та інтересам держави, оскільки на момент укладення такого договору передане за ним майно Дитячого оздоровчого табору Голубок мало статус державного майна і під час приватизації Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд не увійшло до статутного капіталу Закритого акціонерного товариства Донмашбуд як правонаступника Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд. Тобто, у Закритого акціонерного товариства Донмашбуд не було права власності на це майно і, як наслідок, було відсутнє право розпорядження таким майном.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) у справі №905/2567/17 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області задоволено, визнано недійсним з моменту укладення договір №78/2002 від 07.05.2002р.

В основу рішення покладено висновок про те, що договір безоплатної передачі нерухомого майна №78/2002 від 07.05.2002р. порушує права та охоронювані законом інтереси власника спірного майна держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області. Судом встановлено, що при укладенні оскаржуваного договору відповідач-2 не мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оскільки не був власником спірного майна - Цілісного майнового комплексу Дитячий оздоровчий табір Голубок і не міг розпоряджатися цим майном.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач-1, Підприємство Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) у справі №905/2567/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області відмовити.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неповне зясування обставин, що мають значення для справи, оскільки:

- судом не розглянуто питання процесуальної правосубєктності позивача, оскільки не встановлено належності майна, що є предметом оспорюваного договору, до державної власності, а також не визначено порушених прав позивача. На думку апелянта, оскільки позивач не є стороною за спірним правочином, останній не може подавати позов про визнання договору недійсним, а повинен звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, як належний спосіб захисту порушеного права;

- судом неправильно вирішено питання щодо застосування строків позовної давності, оскільки не встановлено обставин, за яких позивач не міг дізнатися про порушення свого права раніше;

- господарський суд Донецької області прийняв рішення ґрунтуючись на доказах, що не можуть бути належними, достовірними та допустимими, оскільки, зокрема, надані позивачем документи не були підтверджені оригіналами, а єдиним допустимим доказом перебування майна, що є предметом оспорюваного договору, у державній власності є відомості з Єдиного реєстру обєктів державної власності;

- суд необґрунтовано відносить майно, що є предметом спірного договору, до складу Цілісного майнового комплексу «Дитячий оздоровчий табір «Голубок», який перебуває у державній власності;

- місцевим господарським судом неправомірно відхилено та не прийнято до уваги подані сторонами докази та пояснення стосовно складу і вартості майна, що стало обєктом оренди за договором від 27.05.2002р. №952/2002, укладеним між позивачем та відповідачем-1;

- визначений судом першої інстанції строк набрання чинності рішенням суперечить приписам ст.241, 256 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

За результатами автоматизованого розподілу судової справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

15.12.2017р. набув чинності ГПК України в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017р.

Так, згідно ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).

Таким чином, розгляд означеної апеляційної скарги здійснюється в порядку ГПК України в редакції, що діє з 15.12.2017р.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. у справі №905/2567/17 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України на рішення господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) та зобовязано позивача та відповідача-2 до 19.03.2018р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

Через канцелярію суду від Закритого акціонерного товариства Донмашбуд надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що Цілісний майновий комплекс Дитячий оздоровчий табір «Голубок», розташований за адресою: м.Святогірськ, вул.І.Мазепи, буд.29, відповідач-2 фактично нікому не передавав, оскільки не був власником цього майна і воно не увійшло до статутного капіталу відповідача-2. Крім того, наголошено, що аналіз наявних у матеріалах справи документів свідчить про те, що відповідач-2 не міг правомірно укласти договір №78/2002 від 07.02.2002р., оскільки не мав у складі Цілісного майнового комплексу Дитячий оздоровчий табір «Голубок» власного нерухомого або іншого майна. На підставі наведеного Закрите акціонерне товариство Донмашбуд вважає, що рішення у справі №905/2567/17 є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. у справі №905/2567/17 апеляційну скаргу Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України було призначено до розгляду на 17.04.2018р.

17.04.2018р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 17.04.2018р. представник Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що в ній викладені, а також надав для огляду в судовому засіданні оригінал договору №78/2002 від 07.05.2002р. Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін. Представник Закритого акціонерного товариства Донмашбуд у судове засідання не зявився, разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу міститься клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника.

З урахуванням приписів ч.9 ст.165 ГПК України, не вбачаючи поважних причин неподання відзиву у встановлений судом строк, колегія суддів у судовому засіданні 17.04.2018р. повернула представнику позивача відзив на апеляційну скаргу з доданими до нього документами.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, враховуючи суперечливість тверджень сторін, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 24.04.2018р.

Через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області надійшли пояснення по справі та додаткові пояснення, за змістом яких позивач стверджує, що передане за договором №78/2002 від 07.05.2002р. майно Цілісний майновий комплекс Дитячий оздоровчий табір Голубок перебуває у власності держави і, відповідно, відповідач-2 не міг ним розпоряджатись.

У судовому засіданні 24.04.2018р. представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення господарського суду Донецької області залишити без змін. Представник відповідача-1 підтримав позицію, викладену в попередньому судовому засіданні та в апеляційній скарзі. Представник відповідача-2 у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення відповідача-2 про час та місце судового засідання, задовольняючи клопотання останнього про розгляд справи без участі повноважного представника, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представника Закритого акціонерного товариства Донмашбуд за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.), дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

У судовому засіданні 24.04.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, пояснення та додаткові пояснення, заслухавши представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом, 07.05.2002р. між Закритим акціонерним товариством Донмашбуд (далі сторона, що передає; сторона-1) та Підприємством Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України (далі сторона-2), керуючись Законом України від 16.09.1997р. №531/97-ВР Про благодійність та благодійні організації, укладено договір №78/2002 безоплатного передання нерухомого майна (будівель та споруд).

За умовами п.1.1 сторона-1 зобовязується безоплатно в цілях благодійності передати у власність стороні-2, а сторона-2 прийняти в свою власність нерухоме майно (будівлі та споруди), що знаходяться за адресою: Донецька область, м.Словяногірськ, ДОТ Голубок.

Відповідно до п.2.1 договору право власності у сторони-2 на нерухоме майно, зазначене в п.1.1 договору, виникає з моменту підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі нерухомого майна.

Пунктом 2.2 передбачено, що сторона-1 гарантує, що майно, яке передається, належить йому на праві власності. На момент передачі стороні-2 майно нікому не продано, не подаровано, не закладено під податкову заставу, у спорі і під забороною (арештом) не перебуває, а також права відносно нього у третіх осіб (у тому числі за договором найму) як у межах, так і за межами України, відсутні.

Договір №78/2002 від 07.05.2002р. підписаний з обох сторін.

Як вбачається з акту №1 приймання-передачі нерухомого майна від 07.05.2002р., підписаного обома сторонами без зауважень, що є додатком №1 до договору №78/2002 від 07.05.2002р., відповідач-2 передав, а відповідач-1 прийняв будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: Донецька область, м.Словяногірськ у тому стані, в якому обєкти є на день підписання цього акту, у тому числі:

- Адміністративна будівля, інвентарний номер 3008, в аварійному стані, що потребує капітального ремонту (не експлуатується);

- Господарська будівля, інвентарний номер 0128, потребує капітального ремонту (не експлуатується);

- Душова літня для робітників, інвентарний номер 2087, цегляна окремо стояча будівля, потребує капітального ремонту (не експлуатується);

- Спальний корпус для робітників, інвентарний номер 3002, потребує капітального ремонту;

- Вбиральня для робітників, інвентарний номер 1188, потребує капітального ремонту (не експлуатується);

- Склад для уборочного інвентаря, інвентарний номер 3001, потребує ремонту крівлі;

- Металева споруда водонапірної башти, інвентарний номер 2098, не введено в експлуатацію;

- Будівля для обслуговування водонапірної башти, інвентарний номер 2058, потребує капітального ремонту (не експлуатується);

- Електрощитова недобудована, інвентарний номер 2087, не введено в експлуатацію (недобудова).

У пункті 2 акту приймання-передачі зазначено, що сторона-2 прийняла від сторони-1 документи, що стосуються обєкта нерухомості: відомості технічних характеристик, технічний паспорт, акт про приймання-передачу основних засобів.

На переконання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області договір №78/2002 від 07.05.2002р. суперечить актам цивільного законодавства та інтересам держави, оскільки у Закритого акціонерного товариства Донмашбуд як правонаступника Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд було відсутнє право розпорядження переданим за договором майном (Дитячим оздоровчим табором Голубок), яке перебуває у державній власності, що відповідно стало підставою звернення з розглядуваним позовом до суду.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Предметом спору у справі є визнання недійсним договору №78/2002 від 07.05.2002р. про безоплатну передачу нерухомого майна (будівель і споруд), укладеного між Підприємством Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України та Закритим акціонерним товариством Донмашбуд.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області посилається на невідповідність названого договору вимогам ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

За приписами статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, договір №78/2002 від 07.05.2002р. за своєю суттю є договором дарування, а на момент його укладення діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963р. (далі ЦК Української РСР) (був чинним до 01.01.2004р.).

За приписами статей 4, 151 названого Кодексу цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають у тому числі з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними.

Згідно зі ст.128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Статтею 243 ЦК Української РСР було унормовано, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу (ст.244 ЦК УРСР).

За приписами ст.227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

З аналізу положень викладених статей вбачається, що дарувальником може виступати лише власник майна, або уповноважена власником особа в порядку представництва (особа, уповноважена виступати від імені і в інтересах власника на підставі договору або довіреності).

За спірним договором №78/2002 від 07.05.2002р. дарувальником виступає Закрите акціонерне товариство Донмашбуд.

Відповідно до статей 26, 29, 32 ЦК Української РСР юридична особа має цивільну правоздатність відповідно до встановлених цілей її діяльності. Правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організації даного виду, - з моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації. Юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням). Порядок призначення або обрання органів юридичної особи визначається їх статутом (положенням). Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями належним їй на праві власності (закріпленим за нею) майном, якщо інше не встановлено законодавчими актами. Засновник юридичної особи або власник її майна не відповідають за її зобов'язаннями, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями власника або засновника, крім випадків, передбачених законодавчими актами чи установчими документами юридичної особи. Юридична особа, яка фінансується власником і за якою майно закріплено на праві оперативного управління (установа), відповідає за зобов'язаннями коштами, які є в її розпорядженні. У разі їх недостатності відповідальність за її зобов'язаннями несе власник відповідного майна.

Як вбачається зі змісту Статуту Закритого акціонерного товариства «Донмашбуд», останнє утворене на підставі рішення засновників 10.01.1995р. шляхом приватизації державного майна Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд. Товариство є правонаступником за всіма зобовязаннями та угодами Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд (п.1.1, 1.2).

Згідно з п.3.4 Статуту товариство є власником: майна, переданого йому засновниками та акціонерами у власність як вклад до статутного капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до Плану приватизації державного майна Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд від 22.07.1994р. (далі План приватизації), Орендний будівельно-монтажний трест Донмашбуд є цілісним майновим комплексом, до складу якого входив, зокрема, піонерський табір в місті Словяногірськ.

У розділі Порядок і умови використання обєктів соціально-побутового призначення Плану приватизації зазначено, що обєкти соціально-побутового призначення, зокрема, піонерський табір Голубок, м.Словяногірськ, залишковою вартістю 485154тис.крб., виключені з вартості майна, що викуповується, і залишаються на балансі підприємства до виходу законодавчих актів по їх приватизації.

Згідно даних Плану приватизації про межі, розмір та місцезнаходження земельних ділянок підприємства, піонерський табір Голубок знаходиться у місті Словяногірську на земельній ділянці площею 2,94 га триповерхова цегляна будівля, що межує з піонерським табором та лісом.

Також, відповідно до розділу VI Плану приватизації майна Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд, до статутного фонду не включаються, серед іншого, обєкти соціально-побутового призначення, не підлягають приватизації і використовуються за призначенням.

Матеріали справи містять відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних засобів станом на 01.07.1994 по ЖБП треста ДМС, у якій визначені обєкти невиробничих будівель, у тому числі, піонерський табір залишковою вартістю 357.355.179 крб., до складу якого увійшли:

- Пральня, інвентарний №0092, введена в експлуатацію в 1950р., залишковою вартістю 1.177.670 крб.;

- Медпункт, інвентарний №0095, введений в експлуатацію в 1963р., залишковою вартістю 6.080.963 крб.;

- Вбиральня, інвентарний №0097, введена в експлуатацію в 1966р., залишковою вартістю 219.798 крб.;

- Склад продуктовий, інвентарний №0098, введений в експлуатацію в 1971р., залишковою вартістю 2.892.074 крб.;

- Склад 2 поверх., інвентарний №2455, введений в експлуатацію в 1986р., залишковою вартістю 5.571.736 крб.;

- Битовка, інвентарний номер №3814, введена в експлуатацію в 1986р., залишковою вартістю 282.717 крб.;

- Кінобудка, без інвентарного номеру, введена в експлуатацію в 1988р., залишковою вартістю 273.203 крб.;

- Спальний корпус, інвентарний номер №4011, введений в експлуатацію в 1990р., залишковою вартістю 260.167.228 крб.;

- Їдальня, інвентарний №4012, введена в експлуатацію в 1990р., залишкова вартість 65.017.111 крб.;

- Вбиральня, інвентарний №4013, введена в експлуатацію в 1990р., залишкова вартість 15.672.679 крб.

На підставі аналізу зазначених документів, а також матеріалів справи в їх сукупності, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Цілісний майновий комплекс Дитячий оздоровчий табір Голубок до статутного капіталу Закритого акціонерного товариства Донмашбуд не увійшов, відповідач-2 права власності на цей обєкт не отримав, але Цілісний майновий комплекс Дитячий оздоровчий табір Голубок обліковувався на балансі Закритого акціонерного товариства Донмашбуд до 01.07.2002р. При цьому господарським судом Донецької області доречно зазначено, що обєкти соціально-побутового призначення Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд, до складу яких входить й піонерський табір Голубок, що знаходиться у місті Словяногірську на земельній ділянці площею 2,94га зі всіма обєктами, розташованими на цій земельній ділянці (Цілісний майновий комплекс дитячий оздоровчий табір Голубок), не підлягали викупу в межах процедури приватизації, отже, залишились у власності держави.

Разом з тим, судова колегія наголошує, що шляхом співставлення обєктів невиробничих будівель, які входять до складу піонерського табору, зазначених у відомості розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних засобів станом на 01.07.1994р. по ЖБП треста ДМС (т.1, а.с.47), та будівель і споруд, переданих за актом №1 приймання-передачі нерухомого майна від 07.05.2002р. до договору №78/2002 від 07.05.2002р. (т.1, а.с.32), характеристики яких також визначені у інвентаризаційному списку №1 нерухомого майна (будівель та споруд) (т.2, а.с.81), неможливо встановити їх ідентичність чи будь-яке співпадіння за кількістю, назвами чи датами введення в експлуатацію. При цьому судова колегія враховує пояснення відповідача-1, надані в судовому засіданні, щодо зміни відповідачем-1 інвентарних номерів спірних обєктів. Отже, у переліку обєктів, що входять до складу Цілісного майнового комплексу Дитячий оздоровчий табір Голубок, яке під час приватизації не увійшло до статуного фонду Закритого акціонерного товариства Донмашбуд як правонаступника Орендного будівельно-монтажного тресту Донмашбуд, не значиться майно, яке є предметом оспорюваного договору.

Крім того, Донецьким апеляційним господарським судом у судовому засіданні 24.04.2018р. досліджено схематичний план земельної ділянки за адресою: Донецька область, м.Святогірськ, вул.І.Мазепи (Островського), буд.29 (т.1, а.с.55). Як пояснив представник відповідача-1 та не спростував представник позивача, частина відображених на схемі будівель та споруд (у кількості девять штук) була передана Підприємству Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України за договором №78/2002 від 07.05.2002р. про безоплатну передачу нерухомого майна будівель і споруд, а частина будівель та споруд (у кількості вісімнадцять штук) за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002р.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором оренди №952/2002 від 27.05.2002р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) передало, а Підприємство Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України (орендар) прийняло в строкове платне користування державне майно Цілісний майновий комплекс дитячий оздоровчий табір «Голубок», яке розміщено за адресою: Донецька область, м.Святогірськ, склад і вартість якого визначено відповідно до наведених у додатках №1, 2, 3 акта оцінки, протоколу інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 01.05.2002р.

Актом приймання-передачі державного майна Цілісного майнового комплексу «Голубок» від 27.05.2002р. підтверджений факт передачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області в оренду Підприємству Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України державного майна Цілісного майнового комплексу «Голубок».

Позивач у судових засіданнях Донецького апеляційного господарського суду посилався на те, що відповідач-1 шляхом спірного договору про безоплатну передачу нерухомого майна намагається набути право власності на частину обєкту оренди, проте саме лише посилання, не підтверджене жодними належними та допустимими доказами, зокрема, в частині тотожності обєктів, переданих за договором про безоплатну передачу нерухомого майна та частини обєктів, переданих за договором оренди, не є достатнім для підтвердження позовних вимог.

Крім того, заперечення приналежності спірного майна відповідачу-2 не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. У даному випадку має бути доведено право власності держави на спірні обєкти.

За таких обставин Донецький апеляційний господарський суд наголошує, що позивачем не доведено наявності визначених законодавством підстав для визнання недійсним договору №78/2002 від 07.05.2002р., а позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем-1 заявлено про застосування строку позовної давності у цій справі, у задоволенні якої суд відмовив. Відмова мотивована тим, що позивач довідався про порушення свого права зі змісту постанови Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2017р. у провадженні №2-а/243/343/2017, якою задоволені позовні вимоги Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організації інвалідів України до Словянської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Словянської міської ради Донецької області від 22.02.2017р. №33970757 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на нежитлові будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Донецька область, м.Святогірськ, вул.І.Мазепи (Островського), 29 за Підприємством Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організації інвалідів України та про зобовязання відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Словянської міської ради Донецької області провести реєстрацію права власності за Підприємством Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організації інвалідів України на нерухоме майно (будівлі і споруди), розташовані за адресою: Донецька область, м.Святогірськ, вул.І.Мазепи (Островського), 29, у звязку з чим строк позовної давності Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області не пропущено.

Проте, судова колегія вважає такі твердження господарського суду Донецької області безпідставними з огляду на наступне.

До вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч.3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує припис пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за змістом якого до позовів про визнання оспорюваного правочину недійсним, а також про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину правила ЦК України про позовну давність застосовуються за умови, коли право на подання відповідного позову виникло після 01.01.2004р.; до позовів же, право на подання яких виникло до зазначеної дати, застосовується попереднє законодавство про позовну давність, тобто відповідні норми ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про Фонд державного майна України та пункту Положення про регіональні відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом ФДМУ від 15.05.2012р. №678 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.06.2012р. за №935/21247, Фонд державного майна України та його територіальні відділення реалізують державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Поширюючи вищезазначені міркування на загальний контекст розглядуваної ситуації, приймаючи до уваги, що Підприємство Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України з 2002р. мирно та відкрито володіє спірним майном, враховуючи значну свободу, яка надавалася державним органам щодо здійснення перевірок спірного майна та контролю його стану, судова колегія зазначає про пропуск Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області загального строку позовної давності. Крім того, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що непослідовний та некоординований підхід державних органів до ситуації призвів до невизначеності права відповідача 2 на спірні обєкти. При цьому, дотримуючись справедливого балансу між інтересами органів державної влади та суспільства, враховуючи тривалість володіння відповідачем-1 спірним майном, суд апеляційної інстанції не вбачає поважних підстав пропущення позовної давності і, відповідно, підстав для його поновлення.

Разом з іншим, як вірно зазначено апелянтом, визначений судом першої інстанції строк набрання чинності рішенням (через десять днів з дня його підписання) суперечить приписам ст.241, 256 ГПК України.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) у справі №905/2567/17 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За змістом ст.129 ГПК України (в редакції від 15.12.2017р.) такий результат має наслідком віднесення на рахунок позивача витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275-277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України, м.Краматорськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) у справі №905/2567/17 - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.01.2018р. (повний текст підписано 23.01.2018р.) у справі №905/2567/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м.Харків - відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (61057, м.Харків, майдан Театральний, буд.1; ) на користь Підприємства Владіслава Всеукраїнської організації інвалідів Союз організацій інвалідів України (84301, АДРЕСА_1; ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2400,00грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 24.04.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2018р.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано 7 примірників: 1 позивачу; 2 відповідачу-1; 1-відповідачу-2.; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО