ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. Справа №922/887/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 01.03.2018 року, свідоцтво №1880 від 17.12.2014 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №32-20-14-37/0/19-18 від 03.01.2018 року;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан», с.Мечебилове, Харківська область, (вх.№337Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2018 року по справі №922/887/17,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан», с.Мечебилове, Харківська область,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Барвінківська районна державна адміністрація Харківської області, м.Барвінкове, Харківська область,

про визнання поновленим договору та визнання додаткової угоди укладеною,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківської області про визнання поновленим на наступні п'ять років договору оренди землі від 18.11.2010 року, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 26.12.2011 року за №00982, та зобов'язання відповідача вчинити дії щодо укладення із позивачем додаткової угоди про поновлення на наступні п'ять років вищевказаного договору.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами як частин другої четвертої, так і частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», доводами щодо зволікання відповідача в поновленні зазначеного договору оренди землі, порушенням переважного права позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 72,4246 га, яка знаходиться на території Мечебилівської сільської ради, та якою він продовжує користуватися, сплачуючи визначену договором орендну плату.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.05.2017 року у справі №922/887/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано поновленим на наступні п'ять років договір оренди землі від 18.11.2010 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 26.12.2011 року за №00982; стягнуто з відповідача на користь позивача витрати з оплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2017 року касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 року та рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2017 року у справі №922/887/17 скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання поновленим на наступні п'ять років договору оренди землі від 18.11.2010 року, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 26.12.2011 року за №00982. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В решті рішення та постанову залишено без змін.

Вищий господарський суд України вказав, що суди не виклали у резолютивній частині судового рішення текст додаткової угоди, як єдиний документ, положення якого підлягали б застосуванню до спірних правовідносин сторін за наслідками вирішення спору. Крім того, суди не з'ясували достеменно, яке саме право (переважне право за частинами першою-п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» чи право на поновлення договору на попередніх умовах за частиною шостою цієї ж статті) вважає порушеним позивач, не дослідили обставини справи, які є істотними для кожного з двох випадків пролонгації договору, а їх висновки про задоволення позовних вимог про поновлення договору є передчасними.

За результатом нового розгляду, господарським судом Харківської області 18.01.2018 року прийнято рішення (повний текст складено 23.01.2018 року, суддя Светлічний Ю.В.), яким у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони не дійшли згоди щодо зміни умов договору, а відповідачем не порушено переважного права позивача на поновлення договору, шляхом надання спірної земельної ділянки іншій особі, а відповідно до цього переважне право орендаря на поновлення договору оренди згідно ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у даному разі припиняється. Крім того, запропонована позивачем редакція додаткової угоди, що викладена позивачем у заяві про зміну предмету договору містить змінені умови договору, що не відповідає умовам частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки умови додаткової угоди відрізняються від умов первісного договору оренди, про поновлення якого просить позивач, тобто поновлення договору оренди землі згідно ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у даному випадку неможливе.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд необґрунтовано відмовив позивачу у визнані договору поновленим, незважаючи на встановлену наявність підстав, передбачених ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме вчинення позивачем конклюдентних дій (продовження користування та сплати орендної плати) та відсутності заперечень з боку відповідача, як до закінчення строку договору, так і після.

Також, на думку скаржника, необґрунтованою є відмова позивачу у визнанні укладеною додаткової угоди про поновлення договору, мотивуючи це тим, що вона містить змінені умови, в той час, як такі умови узгоджені із відповідачем та приводять договір у відповідність вимогам чинного законодавства.

Апелянт вказує, що суд не виклав у резолютивній частині рішення з кожної спірної умови договору умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Тобто суд, вважаючи що змінені умови не можуть міститися у тексті додаткової угоди при поновленні договору з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», мав виключити такі умови з тексту додаткової угоди, задовольнивши позовні вимоги позивача частково. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2018 року по справі №924/503/17.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 року відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду, а також встановлено учасникам справи строк на протязі якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх вимог і позицій по справі.

12.03.2018 року відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2178), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

20.03.2018 року позивач надав через канцелярію суду лист, в якому повідомив, що Верховним Судом було зроблено правовий висновок у справі №922/888/17. Вказана справа є повністю тотожною справі, за якою розглядається дана апеляційна скарга. Так, постановою Верховного суду встановлена обовязковість укладення сторонами договору додаткової угоди саме на погоджених сторонами умовах; встановлена обовязковість укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі у разі узгодження сторонами істотних умов та відсутності заперечень. Позивач просить суд застосувати при розгляді апеляційної скарги по справі відповідний правовий висновок Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.03.2018 року, у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Тихого П.В. для розгляду справи №922/887/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

У судовому засіданні 20.03.2018 року було оголошено перерву до 24.04.2018 року.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Барвінківської районної державної адміністрації надійшло клопотання (вх.№2961), в якому просить розглядати справу без присутності представника за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 24.04.2018 року представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

18.11.2010 року між Барвінківською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Лан» (орендарем) укладено договір оренди землі, за умовами якого на підставі розпорядження Барвінківської районної державної адміністрації від 08.10.2010 року №282 «Про поновлення договорів оренди землі, зареєстрованих Барвінківським відділом реєстрації земель 09.08.2006» орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 72,4246 га, у тому числі ріллі 72,4246 га, із земель запасу для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Мечебилівської сільської ради (т.1, а.с. 14-18).

Згідно з п. 5 договору оренди землі від 18.11.2010 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2010 року становить 847031,78 грн.

У п. 9 зазначеного договору сторони встановили орендну плату: на 2010 рік в розмірі 16940,64 грн., що складає 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації, та на наступні роки в розмірі 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 18.11.2010 року, договір укладено на 5 років (у разі укладання договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити чи припинити його дію

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка була чинною на момент укладення договору, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Договір було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 26.12.2011 року за №00982. Таким чином, договір оренди землі укладено на 5 років до 26.12.2016 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245-VI від 06.09.2012 року, який набрав чинності 01.01.2013 року, внесено зміни до ст. 122 Земельного кодексу України, відповідно до яких повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин на території Харківської області є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (відповідач у справі).

Згідно з п. 3 та п. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Харківської області. До компетенції Головного управління Держгеокадастру у Харківській області належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області.

За таких обставин, з 01.01.2013 року повноваження щодо розгляду питання про поновлення договору оренди землі від 18.11.2010 року, укладеного Барвінківською районною державною адміністрацією, стосовно земельної ділянки із земель запасу для сільськогосподарського використання, що знаходиться на території Мечебилівської сільської ради, перейшли до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Так, керуючись умовами п.8 договору оренди землі від 18.11.2010 року орендар 16.08.2016 року за №141, тобто в межах визначеного сторонами 90-денного строку, звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з заявою, в якій просив поновити діючий договір оренди землі на земельну ділянку площею 72,4246 га із земель запасу на території Мечебилівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №632048400:06:000:0190.

05.09.2016 року Держгеокадарстр листом №19-20-14-26907/0/19-16 повідомив товариство про те, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Для встановлення факту належного виконання обов'язків за вказаним договором оренди землі Товариству необхідно надати інформацію щодо відсутності заборгованості по сплаті орендної плати за користування земельними ділянками. Також в даному листі відповідач вказав, для поновлення договору оренди землі позивачу необхідно надати до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.01.2016 року та рекомендовано повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з відповідною заявою про поновлення договору оренди землі, долучивши повний пакет документів, враховуючи викладені зауваження.

03.10.2016 року товариство повторно звернулось до Держгеокадастру з заявою в якій просило поновити діючий договір оренди землі.

03.11.2016 року Держгеокадастр листом №19-20-14-33538/0/19-16 запропонував товариству, зокрема, викласти пункт 8 договору у такій редакції: «Договір укладено на 5 (років) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Також відповідач запропонував позивачу з метою стимулювання належності виконання умов договору оренди встановити розмір орендної плати за користування земельною ділянкою на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та рекомендував повторно звернутись до Держгеокадастру з відповідною заявою про поновлення договору оренди землі, долучивши повний пакет документів, враховуючи викладені зауваження.

25.11.2016 товариство знову звернулось з заявою та доданими до неї документами до Держгеокадастру, в якій просило поновити вищевказаний договір оренди землі. До заяви було додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та внесення погоджених змін, а саме: погоджено встановлення товариству розміру орендної плати за користування земельною ділянкою на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки

Держгеркадастр листом №19-20-14-39402/0/19-16 від 26.12.2016 року повідомив товариство про те, що до наданих ним документів не було додано витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а тому було рекомендовано позивачу повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з відповідною заявою про поновлення договору оренди землі, долучивши повний пакет документів, враховуючи викладені зауваження.

Матеріали справи свідчать, що позивачем надано докази належного користування спірною земельною ділянкою, а саме розрахунок орендної плати за землю на 2017 рік та довідка ОДПІ про відсутність заборгованості за орендною платою за землю станом на 01.01.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частини 1 5 вказаної статті).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частини 6 10 вказаної статті).

Отже, стаття 33 вказаного закону фактично об'єднує два випадки поновлення договору оренди землі: 1) на підставі частин 1 5; 2) та на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У першому випадку орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У другому випадку поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У цьому випадку поновлення дії договору оренди землі відбувається без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення вказаного договору. Однак закон вимагає обовязкове укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі.

Таким чином, норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі» дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку - це право повинно бути реалізовано до закінчення дії договору оренди на підставі звернення орендаря, а у другому - воно може настати у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди, але у будь-якому випадку з укладенням додаткової угоди.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Отже, частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Таким чином, якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом, встановленим частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», то частина 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Виходячи з того, що в частинах 1-5 та частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» містяться дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками. Сам лише факт спливу місячного строку за відсутністю заперечення орендодавця в поновленні договору оренди, разом з іншими підставами, вказаними в ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не може свідчити про автоматичне поновлення договору оренди землі за наявності триваючої процедури погодження сторонами змін істотних умов договору оренди.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постановах по справам: №922/888/17 від 07.03.2018 року, №917/769/17 від 07.03.2018 року, №917/770/17 від 07.03.2018 року та постанові Вищого господарського суду України по справі №922/889/17 від 29.11.2017 року.

Обставини, встановлені судами у даній справі, свідчать, що позивачем було ініційовано механізм поновлення строку договору оренди, встановлений саме частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого сторони дійшли згоди щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки в частині строку дії договору - на 5 років, та орендної плати з 2 до 8 % від нормативної грошової оцінки, однак додаткову угоду укладено не було.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статей 641 - 642 вказаного Кодексу визначено порядок пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. А відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, вказані норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

За встановлених у справі обставин, які свідчать про існування між сторонами правовідносин щодо погодження істотних умов договору оренди, відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» з посиланням на те, що останній після закінчення терміну дії договору оренди землі продовжив користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

За умови реалізації правового механізму погодження істотних умов договору оренди, передбаченого частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», сама по собі обставина відсутності заперечень орендодавця проти укладення договору протягом місячного строку не є підставою для автоматичного продовження цього договору на попередніх умовах на новий строк. Наслідком реалізації вказаної процедури є або продовження договору у зв'язку з погодженням між сторонами його істотних умов (таких же або інших), або припинення переважного права орендаря внаслідок їх непогодження (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»). При цьому, у випадку не укладення з вини орендодавця додаткової угоди до договору на погоджених між сторонами умовах орендар має правові підстави для захисту свого права в суді але саме з підстав, передбачених частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

З огляду на обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, що має наслідком відмову у даному позові з заявлених підстав та за заявленими вимогами, однак дана обставина не звільняє позивача від обов'язковості укладання додаткової угоди з відповідачем на погоджених ними умовах відповідно до вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Позивач вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області своїми діями та бездіяльністю, які полягають у безпідставному та необґрунтованому зволіканні у поновлені договору, порушив встановлені законом та умовами договору права позивача. Тому, позивач просить суд визнати поновленим на наступні п'ять років договір оренди землі від 18.11.2010 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 26.12.2011 року №00982. Також, у заяві про зміну предмету позову позивач просить визнати укладеною між позивачем та відповідачем додаткову угоду від 26.12.2011 року, яка викладена у заяві. У той час підстави позовних вимог залишені позивачем за первісним позовом, зокрема посилання на ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору, на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права, укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб (постанови ВСУ від 25.02.2015р. у справі №6-10цс15, від 25.02.2015р. у справі №6-219цс14, від 18.03.2015р. у справі №6-3цс15, від 18.03.2015р. у справі №6-4цс15).

Позивачем у справі також надані постанови Верховного суду України: від 06.09.2017 року по справі №594/151-16-ц, від 23.11.2016 року по справі №6-2540цс16 із аналогічними висновками, а саме наявність порушеного права попереднього орендаря шляхом укладання орендодавця договору оренди землі із новим орендарем.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі згідно ч.1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та наявності порушеного права позивача, як попереднього орендаря за договором, про які зазначено у постановах Верховного суду України, які надані до суду позивачем у якості приведення судової практики, необхідна обов'язкова умова щодо укладання договору оренди з новим орендарем; та встановлено, що у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін, у разі відсутності згоди сторін щодо зміни умов договору, переважене право орендаря на поновлення договору припиняється.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем не порушено переважного права позивача на поновлення договору, шляхом надання спірної земельної ділянки іншій особі,

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2018 року по справі №922/887/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Лан» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2018 року у справі №922/887/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Россолов В.В.