РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа № 910/7952/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транслом"
третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідачаПублічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"
третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідачаФізична особа-підприємець Розенбліт Регіна Валеріївна
третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна"
третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Балтика"
пророзірвання договору та вчинення дій
Суддя Отрош І.М.
секретар судового засідання Савінкова Ю.Б.
Представники учасників справи:
Від позивача:Супрун О.В. - представник на підставі довіреності № 578 від 11.01.2018;
Від відповідача:Скрипник П.Г. - представник за довіреністю б/н від 01.03.2018;
Від третьої особи 1:не з'явились
Від третьої особи 2:не з'явились
Від третьої особи 3:не з'явились
Від третьої особи 4:не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" про розірвання договору та вчинення дій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що він 19.09.2016 провів державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлове приміщення, літера а, загальною площею 970,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32) на підставі іпотечного застереження за Іпотечним договором №300611-І/І від 13.06.2011, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика".

Позивач вказав на те, що вказане нежитлове приміщення було передане Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика" в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Транслом" відповідно до Договору найму нежилого приміщення від 01.10.2015, а відповідач в свою чергу на підставі укладених договорів суборенди передав частини нежитлового приміщення у суборенду Публічному акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк", Фізичній особі-підприємцю Розенбліт Регіні Валеріївні та Товариству з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна".

Проаналізувавши умови Договору найму нежилого приміщення від 01.10.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика", позивач встановив, що розмір орендної плати не відповідає її ринковому розміру, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із пропозицією про внесення змін до вказаного договору оренди в частині розміру орендної плати та в частині орендодавця.

Однак, як зазначив позивач у позовній заяві, між ним та відповідачем не було досягнуто згоди щодо розміру орендної плати за нежитлове приміщення, у зв'язку з чим, враховуючи, що відбулась істотна зміна обставин (зміна власника нежитлових приміщень та зміна ринкової ціни оренди нерухомого майна), якими сторони керувались при укладенні Договору найму нежилого приміщення від 01.10.2015, позивач просить суд: 1) розірвати Договору найму нежилого приміщення від 01.10.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика" зі змінами, внесеними додатковою угодою від 01.10.2015; 2) повернути позивачу як власнику майна предмет Договору найму нежилого приміщення від 01.10.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика", а саме нежитлове приміщення, загальною площею 970,1 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32 у стані, в якому воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, а також звільнити вказане приміщення з моменту розірвання договору найму.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 порушено провадження у справі №910/7952/17, залучено до участі у справі третіх осіб - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Фізичну особу-підприємця Розенбліт Регіну Валеріївну, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтика"; розгляд справи призначено на 06.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 розгляд справи відкладено на 23.06.2017.

07.06.2017 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" надійшла зустрічна позовна заява про визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" права вимоги на розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транслом" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" до Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання відсутнім права вимоги разом з доданими до неї документами повернуто без розгляду на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

13.06.2017 відділом діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" одержано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 у справі №910/7952/17 та клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з надісланням справи до Київського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 зупинено провадження у справі №910/7952/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Фізична особа-підприємець Розенбліт Регіна Валеріївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна", Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтика", про розірвання договору та вчинення дій до повернення матеріалів справи №910/7952/17 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі №910/7952/17 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транслом" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу повернуто без розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.09.2017 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транслом" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі № 910/7952/17 повернуто без розгляду.

12.09.2017 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва.

У зв'язку з надходженням апеляційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 про зупинення провадження у справі №910/7952/17, матеріали справи були надіслані до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 у справі №910/7952/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" повернуто скаржнику.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.11.2017 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транслом" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 у справі № 910/7952/17, касаційну скаргу повернуто без розгляду.

29.11.2017 матеріали справи №910/7952/17 повернулись до Господарського суду міста Києва.

У зв'язку з надходженням від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 у справі №910/7952/17 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом", матеріали справи №910/7952/17 були направлені до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2017 у справі №910/7952/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" залишено без руху; встановлено заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.01.2018 у справі №910/7952/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" повернуто без розгляду (у зв'язку з не усуненням скаржником недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом).

Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №910/7952/17 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 у справі № 910/7952/17 повернуто скаржнику.

14.02.2018 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва.

15.02.2018 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача щодо зловживання процесуальними правами, в якій представник Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" вказує, що відповідачем умисно подаються скарги на одні і ті самі ухвали місцевого господарського суду, які в свою чергу містять недоліки, що зумовлюють неможливість розгляду даних скарг по суті, та фактично мають наслідком лише затягування розгляду даної справи. У зв'язку з наведеним представник позивача просить суд застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

У зв'язку набуттям чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України з 15.12.2017, суд, керуючись пунктом 9 частини 1 Перехідних положень цього Кодексу, постановив ухвалу від 20.02.2018, якої поновлено провадження у справі №910/7952/17; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.03.2018.

20.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 у справі №910/7952/17 про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2018 у даній справі на підставі ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 у справі № 910/7952/17, так як подання такої скарги визнано судом зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами, та з метою запобігання зловживання відповідачем процесуальними правами та спонукання його до добросовісного виконання ним процесуальних прав, вжито до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслом" захід процесуального примусу у виді штрафу у розмірі п'яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 8810 грн. 00 коп.

20.03.2018 відповідно до ст. 185 ГПК України суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.04.2018, у зв'язку з тим, що судом було здійснено всі необхідні та достатні дії передбачені ст. 182 ГПК України.

19.04.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву без долучення доказів його направлення іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 у справі №910/7852/17 було встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду.

Судом встановлено, що ухвала суду від 20.02.2018 була отримана відповідачем 22.02.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з огляду на що станом на дату подання відповідачем відзиву на позовну заяву (19.04.2018) ним було пропущено процесуальний строк на подання відзиву.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідачем не надано доказів надсилання відзиву на адреси інших учасників справи.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем не подано заяви про поновлення/продовження процесуального строку на подання відзиву в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги, що суд перейшов до розгляду справи по суті (20.03.2018), суд залишив поданий відповідачем відзив на позовну заяву без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2018 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.04.2018 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Представники третіх осіб у судове засідання 20.04.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на те, що треті особи були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 20.04.2018, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності третіх осіб 1, 2, 3, 4 (враховуючи неповідомлення ними причин неявки).

Підстав для відкладення розгляду справи та оголошення перерви, відповідно до ст.ст. 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи належне повідомлення третіх осіб про судове засідання, призначене на 20.04.2018, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та строки розгляду справи, суд розглянув справу за відсутності представників третіх осбі за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 20.04.2018 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані позивачем докази, заслухавши усні пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.06.2011 між Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика" (надалі - ТОВ "Балтика") укладено Кредитний договір №300611-К/1 (надалі - Кредитний договір 1), за умовами якого банк надав ТОВ "Балтика" строковий кредит у сумі 3 400 000,00 доларів США на наступні цілі: рефінансування позичкової заборгованості в ПАТ "Донгорбанк" за кредитним договором №07V від 17.04.2007.

30.06.2011 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "ВТО лтд" (надалі - ТОВ "Фірма "ВТО лтд") укладено Кредитний договір №300611-К/2 (надалі - Кредитний договір 2), за умовами якого Банк надав ТОВ "Фірма "ВТО лтд" строковий кредит у сумі 1 180 000,00 доларів США на наступні цілі: рефінансування позичкової заборгованості в ПАТ "Донгорбанк" за кредитним договором №08V від 17.04.2007.

В забезпечення виконання позивальниками своїх зобов'язань за Кредитними договорами 1 та 2 між Банком (іпотекодержатель) та ТОВ "Балтика" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №300611-І/1 від 30.06.2011, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за реєстровим №62 (надалі - Договір іпотеки).

Згідно умов Договору іпотеки (з урахуванням Договору №261213 про зміну Іпотечного договору №300611-І/1 від 30.06.2011) на забезпечення викладених у Кредитних договорах зобов'язань позичальників, ТОВ "Балтика" було передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (в літ. А), групи приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32, та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013, індексний номер: 15000076, бланк серії САК №665085 (надалі - предмет іпотеки, нерухоме майно).

01.10.2015 між ТОВ "Балтика" (наймодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" (наймач) укладено Договір найму нежитлових приміщень (надалі - Договір найму), за умовами якого (з урахуванням Додаткової угоди до Договору найму від 01.10.2015) наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, належні наймодавцю на праві власності, загальною площею 970,1 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32.

Відповідно до п. 4.1 Договору найму (в редакції Додаткової угоди до Договору найму від 01.10.2015) цей Договір укладено строком з 01.10.2015 по 01.09.2018.

Пунктом 4.4 Договору найму (в редакції Додаткової угоди до Договору найму від 01.10.2015) визначено, що розірвання цього Договору за згодою Сторін можливе лише за умови повідомлення про це наймача не пізніше ніж за 3 місяці до дати такого розірвання, та після отримання згоди наймача на розірвання Договору.

У пункті 5.1 Договору найму встановлено, що орендна плата за користування приміщенням сплачується наймодавцю в українській грошовій валюті (в гривні) в безготівковій формі не пізніше п'ятнадцятого числа кожного місяця в розмірі 1 000,00 грн. без ПДВ. Щомісячна орендна плата зазначена із урахуваннями її індексації. Кошти перераховуються на поточний рахунок наймодавця, зазначений у цьому Договорі.

01.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" (орендодавець), Приватним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтика" (власник) укладено Договір суборенди приміщення (надалі - Договір суборенди 1), за умовами якого орендодавцем передано орендарю у тимчасове користування (суборенду) приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32, та має загальну площу 170,9 кв.м., на строк з 01.10.2015 по 01.09.2018.

Згідно пункту 2.2 Договору суборенди 1 суборендна плата підлягає сплаті до 5 числа поточного місяця за поточний місяць, із розрахунку 250,00 грн. за 1 кв.м. (в тому числі ПДВ - 41,67 грн.), всього 42 725,00 грн. за перший місяць суборенди.

01.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" (наймач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" (піднаймач) укладено Договір піднайму нежилого приміщення (надалі - Договір суборенди 2), за умовами якого наймачем передано піднаймачу в строкове платне користування частину нежилого приміщення групи приміщень №46 за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32, яка має загальну площу 161,90 кв.м., на строк з 01.10.2015 по 01.09.2018.

Згідно пункту 5.1 Договору суборенди 2 орендна плата за користування приміщенням сплачується наймачу в українській грошовій валюті (гривнях) в безготівковій формі не пізніше 5 числа кожного поточного місяця в розмірі 58 333,33 грн. Щомісячна орендна плата зазначена з урахуванням індексації. Кошти перераховуються на поточний рахунок наймача, зазначений у цьому договорі.

07.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслом" (орендар) та Фізичною особою-підприємцем Розенбліт Р.В. (суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення №07/10 (надалі - Договір суборенди 3), згідно з умовами якого орендар передав суборендареві у строкове платне користування (до 01.09.2018 у відповідності до п. 11.2 цього Договору) нежитлове приміщення площею 613,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору суборенди 3 за користування об'єктом оренди суборендар щомісяця до 10 числа поточного місяця сплачує у безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря плату в розмірі 8,40 грн. за 1 кв.м.

У зв'язку з невиконанням позичальником за Кредитним договором-2 своїх зобов'язань з повернення кредитних коштів, 19.09.2016 Банком звернуто стягнення на предмет Договору іпотеки шляхом державної реєстрації права власності на нерухоме майно - групу приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32.

Листом вих. №34-161 від 18.01.2018 позивач направив відповідачу повідомлення про реєстрацію права власності на майно, яке перебуває в оренді відповідача на підставі Договору найму, в якому запропонував укласти з ПАТ "Банк Кредит Дніпро" договір про заміну сторони у Договорі найму або укласти з ПАТ "Банк Кредит Дніпро" новий договір оренди нежитлових приміщень (в літ. А), групи приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32.

Листом вих. №3/17 від 06.02.2017 відповідач повідомив позивача, що має намір орендувати вказані приміщення та направив ПАТ "Банк Кредит Дніпро" проект відповідної додаткової угоди про заміну сторони у договорі найму.

Листом вих. №34-564 від 20.02.2017 ПАТ "Банк Кредит Дніпро" направив відповідачу свою редакцію Додаткової угоди №2 до Договору найму, зокрема умови якої передбачали, що орендна плата за користування приміщеннями оплачується наймодавцю в національній валюті України - гривні в безготівковій формі на рахунок наймодавця в розмірі 412, 00 грн. за 1 кв.м. без ПДВ.

У відповідь на лист №34-564 від 20.02.2017, відповідач направив позивачу лист, в якому повідомив, що ТОВ "Транслом" було здійснено поліпшення орендованого майна загальною вартістю орієнтовно 2 250 000,00 грн., а тому вважає прийнятною орендну плату у розмірі 50 000,00 грн. в місяць до кінця дії орендного договору, тобто до 01.09.2018.

Листом №34-946 від 21.03.2017 ПАТ "Банк Кредит Дніпро" повідомив, що встановлення відповідачу орендної плати на рівні 50 000,00 грн. в місяць до кінця дії орендного договору може мати місце, якщо Банком буде самостійно погоджено умови передання в оренду приміщень за Договорами суборенди 1 та 2 безпосередньо із суборендарями, а орендна плата за користування приміщеннями за Договором суборенди 3 повинна становити 100 000,00 грн. щомісячно до кінця 2017 року.

Листом вих. №13/17 від 11.04.2017 ТОВ "Транслом" повідомило Банк, що запропоновані ПАТ "Банк Кредит Дніпро" умови встановлення орендної плати на рівні

50 000,00 грн. для відповідача є неприйнятними з урахуванням передачі в подальшому банку у власність від'ємних поліпшень орендованого майна.

У зв'язку з недосягненням сторонами даної справи згоди щодо розміру орендної плати за Договором найму, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України розірвати Договір найму, оскільки мають місце істотні зміни обставин, якими сторони керувались при укладені цього договору, а саме: 1) відбулась зміна власника об'єкта оренди; 2) відбулась зміна ринкової ціни нерухомого майна. А також, позивач просить суд повернути йому нежитлові приміщення №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення), загальною площею 970,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 наведеного Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 зазначеного Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 01.10.2015 між ТОВ "Балтика" (наймодавець) та ТОВ "Транслом" (наймач) укладено Договір найму, за умовами якого (в редакції Додаткової угоди до Договору найму від 01.10.2015) наймодавець передає, а наймач приймає в платне користування нежитлові приміщення, належні наймодавцю на праві власності, загальною площею 970,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32 на строк з 01.10.2015 по 01.09.2018.

Так, сторонами Договору найму було встановлено, що орендна плата за користування приміщенням сплачується наймодавцю в українській грошовій валюті (в гривні) в безготівковій формі не пізніше п'ятнадцятого числа кожного місяця в розмірі 1 000,00 грн. без ПДВ (пункт 5.1 Договору найму).

Також судом встановлено, що 19.09.2016 позивачем було набуто право власності на нерухоме майно - групу приміщень №46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення комерційного призначення) загальною площею 970,1 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32, які перебувають в оренді відповідача.

У зв'язку з недосягненням згоди між новим власником вказаного майна (позивачем) та орендарем (відповідачем) щодо розміру орендної плати Банк посилаючись на приписи ст. 652 ЦК просить суд розірвати Договір найму.

За приписами ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що істотною зміною обставин, якою сторони керувались при укладенні Договору найму, є зміна власника орендованого майна, оскільки:

по-перше, як вбачається із наявних у матеріалах справи листів позивача та відповідача, зокрема листа вих. №3/17 від 06.02.2017, сторонами було досягнуто згоди щодо заміни сторони наймодавця за Договором найму шляхом укладення відповідного правочину.

по-друге, згідно приписів ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Тобто, з аналізу вказаної норми вбачається, що законодавцем не ставиться в залежність від зміни власника речі обов'язковість зміни, припинення, розірвання договору оренди. Більше того, із наведеної норми закону вбачається, що зміна власника орендованої речі не має наслідком будь-яку зміну у правовідносинах сторін, зокрема в частині зміни умов договору (окрім як виникнення обов'язку наймача сплачувати орендну плату новому власнику речі та виконувати інші обов'язки наймача на користь нового наймодавця), а відтак дана обставина (зміна власника орендованої речі) не може вважатись істотною зміною обставин.

по-третє, умовами Договору іпотеки передбачено право іпотекодавця передавати в оренду предмет іпотеки, а також визначено право іпотекодержателя у разі порушення зобов'язань за забезпеченими зобов'язаннями звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації на нього права власності у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України "Про іпотеку", відтак як ТОВ "Балтика" (попередній власник нерухомого майна), так і ПАТ "Банк Кредит Дніпро" (новий власник майна/заінтересована у розірванні правочину оренди сторона) укладаючи Договір іпотеки могли та повинні були передбачати, що відповідні обставини - зміна власника майна, можуть настати.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зміна власника орендованого за Договором найму майна не є істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні відповідного договору.

Щодо посилань позивача на зміну ринкової ціни оренди нерухомого майна за Договором найму, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Тобто, одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений статтями 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторона, яка вимагає розірвання або зміни договору на підставі ст.652 ЦК України, повинна довести, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна не настане. Ця ж сторона повинна довести, що її вина в не усуненні причин, які призвели до зміни обставин, відсутня.

Як на обставини, які істотно змінилися, позивач посилається на те, що після укладення Договору найму істотно змінилась ринкова ціна орендної плати за користування майном згідно Договору найму.

Статтями 759, 761 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до частин першої, другої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором.

Пунктом 5.1 Договору найму, умови якого є обов'язковими для позивача в силу приписів ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України, сторонами визначено розмір орендної плати з урахуванням індексації та відповідно такий розмір становить 1 000,00 грн. на місяць.

При цьому, суд погоджується із доводами Банку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що розмір орендної плати за Договором найму є значно нижчим за ринкові ціни, проте будь-які підстави вважати, що підвищення ринкових цін мало місце саме після укладення Договору найму, у суду відсутні, а позивачем не надано доказів зворотного.

Між тим, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Економічна діяльність підприємства у будь-якому випадку пов'язана з економічними процесами країни, у якій вона здійснюється. Відтак, враховуючи строк оренди - 2 роки та 11 місяців, наймодавець повинен був передбачати можливість підвищення чи зниження орендної плати за користування майном.

Крім того, здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на цю особу тягара несприятливих наслідків такої діяльності. Тому, укладаючи договір оренди, ТОВ "Балтика" (правонаступником якого за Договором найму в силу ч. 1 ст. 770 ЦК є позивач) діяло на власний ризик, та не могло не врахувати настання можливих негативних наслідків у випадку підвищення ринкової вартості орендної ціни майна.

Крім того, позивачем не доведено, що виконання договору може порушити співвідношення майнових інтересів сторін і позбавити заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, так як позивач, звертаючи стягнення на предмет іпотеки, усвідомлював, що матиме статус нового наймача за договором оренди та до нього перейдуть виключно ті майнові права, які мав попередній власник об'єкту оренди на період дії відповідного договору оренди, а отже і розраховувати позивач міг виключно на ту суму орендної плати, яка була погоджена між відповідачем як наймачем та попереднім власником майна.

Окрім цього, пунктом 10.2 Договору найму передбачено, що наймач (у даному випадку - відповідач) вправі здійснювати за власний рахунок поліпшення орендованого ним майна, які можуть бути відокремлені без пошкодження майна, та які після закінчення дії цього Договору, передаються у власність наймодавця.

У відповідь на лист позивача №34-564 від 20.02.2017, ТОВ "Транслом" повідомило, що ним було здійснено поліпшення орендованого майна загальною вартістю орієнтовно

2 250 000,00 грн., та що вказані поліпшення можуть бути передані у власність позивача після закінчення Договору найму.

Наведені обставини позивачем не спростовувались у зв'язку з чим, суд критично оцінює доводи ПАТ "Банк Кредит Дніпро", що встановлений у Договорі найму розмір орендної плати станом на дату укладення цього правочину залежав виключно від ринкової вартості плати за користування спірним майном.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" не доведено, що обставини, які за його переконанням є підставою для розірвання договору оренди, містять ознаки "істотності", як того вимагає ст. 652 ЦК України.

При цьому, з урахуванням положень частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України можливість розірвання договору оренди (найму) пов'язується не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті цієї статті ЦК України при істотній зміні обставин (п. 5.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" від 29.05.2013 №12).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено: що в момент укладення договору найму сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, наявність підстав для розірвання договору, визначених положеннями ст. 652 Цивільного кодексу України, позивачем не доведено, а відтак позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача з огляду на відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.05.2018

Суддя І.М. Отрош