ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018р. Справа № 917/1497/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, )

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 139, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграл"(08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова, 27-Б, )

2) Приватне акціонерне товариство "Керамет" (04119, м.Київ, вул. Якіра, буд. 8, )

про стягнення 45 770,00грн.

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 26.10.2017р. НМТ 071654

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 09.02.2016р. № 49 юр-18

від третьої особи (1): не з"явився

від третьої особи (2): не з"явився

В судовому засіданні 19.04.2018р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро (далі по тексту - ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", м. Кременчук (далі по тексту - ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграл", Київська область, м. Українка (далі по тексту - ТОВ "Інтеграл" - третя особа (1)) та Приватного акціонерного товариства "Керамет", м.Київ (далі по тексту - ПрАТ "Керамет" - третя особа (2)) про стягнення штрафу за невірно зазначені в накладній назву та адресу вантажоодержувача у розмірі 45 770,00грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.12.2017р. зазначену позовну заяву ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 917/1497/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.01.2018р.

У зв"язку з набранням чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України, 11.01.2018р. судом постановлено ухвалу, якою призначено справу № 917/1497/17 до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; призначено підготовче засідання суду на 06.02.2018р.

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 06.02.2018р. у підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.03.2018р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.03.2018р. відкладено підготовче засідання на 03.04.2018р. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ "Інтеграл"(08720, Київська область, м. Українка, вул. Промислова, 27-Б, ) та ПрАТ "Керамет" (04119, м.Київ, вул. Якіра, буд. 8, ).

Згідно ухвали господарського суду Полтавської області від 03.04.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 917/1497/17, у судовому засіданні 03.04.2018р. розпочато розгляд справи по суті, за письмовою згодою сторін. Оголошено перерву в судовому засіданні при розгляді справи по суті до 19.04.2018р.

Третя особа (1) - ТОВ "Інтеграл" та третя особа (2) - ПрАТ "Керамет" письмові пояснення по справі не надали, явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - ухвали суду від 03.04.2018р. (отримано третіми особами 11.04.2018р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, явка учасників справи в судове засідання не визнавалась обов'язковою, матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами та за відсутності представників третіх осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається залізничну накладну № 43978394, акт загальної форми № 612 від 02.03.2017р., невірне зазначення у накладній найменування та адреси вантажоодержувача, та на ст.ст. 24, 118, 122 Статуту залізниць України, п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 92-117 т. 1) та запереченні на відповідь на відзив (а.с. 15-18 т. 2) факт невірного зазначення у накладній найменування та адреси вантажоодержувача визнає, однак проти задоволення позовних вимог заперечує за мотивами, викладеними у відзиві. Зокрема, вказує на опосередкованість своєї вини в даному випадку, оскільки, як зазначає, перевізні документи було оформлено відповідно до реквізитів, наданих вантажоодержувачем - ТОВ "Інтеграл". Також вказує на відсутність будь-яких збитків у позивача внаслідок даного порушення. Крім цього, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати, що складає 9 154,00грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні учасників у справі, суд встановив:

У лютому 2017р. зі станції Крюків-на-Дніпрі Південної залізниці ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" здійснило відправлення вагону № 67173914 згідно накладної № 43978394 на станцію Правда Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - ПрАТ "Керамет".

При прибутті вагону № 67173914 на станцію призначення було встановлено факт невірного зазначення назви та адреси одержувача, а саме було виявлено, що відправником замість правильних назви та адреси одержувача - ПрАТ "Керамет", 04119, м. Київ, вул. Якіра, 8 , вказано - ТОВ "Інтеграл", 08720, Київська обл., м. Українка, вул. Промислова, 27-Б (а.с. 21 т. 1).

Факт невірного зазначення відправником назви та адреси одержувача у накладній засвідчено актом загальної форми № 612 від 02.03.2017р. (а.с. 22 т. 1).

02.03.2017р. зі станції призначення Правда на станцію відправлення Крюків-на-Дніпрі відправлено телеграму № НР 2 про невірне визначення реквізитів одержувача у накладній № 43978394 (а.с. 23 т. 1).

03.03.2017р. зі станції відправлення Крюків-на-Дніпрі на станцію призначення Правда надійшла телеграма-відповідь № НР 12 А де вказано, що слід вважати вірним найменування та адресу одержувача - ПрАТ "Керамет", код 5841, ЄДРПОУ 3508852, адреса - 04119, м. Київ, вул. Якіра, 8. В графі 7 залізничної накладної вірним слід вважати " власність ПрАТ "Керамет" через ТОВ "Інструментальний завод" для ТОВ "Інтеграл" (а.с. 23 т. 1).

На підставі складеного акту № 612 від 02.03.2017р. та телеграми - відповіді № НР 12 А на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладній № 43978394 зроблено виправлення найменування та адреси одержувача на вірні: ПрАТ "Керамет", 04119, м. Київ, вул. Якіра, 8.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача до господарського суду Полтавської області з позовом у даній справі, в якому останній просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 45 770,00 грн. за невірне зазначення у накладній № 43978394 назви та адреси вантажоодержувача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом спору у даній справі є стягнення штрафу за порушення правил залізничного перевезення.

Відповідно ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка кореспондується з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

У п. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 (далі - Статут залізниць України), встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У ст. 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно із пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 863/5084, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до цих Правил надані пояснення щодо заповнення накладної, та визначено, що графа 4 накладної заповнюється у порядку, передбаченому для графи Відправник. У графі 1 Відправник вказуються наступні відомості: відомості щодо відправника: найменування (прізвище, ім'я та по батькові), код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), поштова адреса (назва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської поштової скриньки). За можливості вказуються номер телефону, факсу, адреса електронної пошти.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за N 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Враховуючи викладене, саме на відправника покладається обов'язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість до укладання договору перевезення перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник.

Як вбачається з накладної № 43978394, правильність відомостей в ній підтверджено представником відправника - відповідача.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

При розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.03.2018р. у справі № 917/964/17).

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У ст. 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

У пункті 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. № 334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за № 567/6855 встановлено, що акт загальної форми складається у випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Отже, акт загальної форми є підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним назви та адреси одержувача.

З матеріалів справи вбачається, що при прибутті вагону на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці було встановлено факт невірного зазначення назви та адреси одержувача, а саме було виявлено, що відправником замість правильних реквізитів - ПрАТ "Керамет", 04119, м. Київ, вул. Якіра, 8, вказано - ТОВ "Інтеграл", 08720, Київська обл., м. Українка, вул. Промислова, 27-Б , у зв'язку з чим вагон було затримано, про що складено акт загальної форми № 612, та відправлено телеграму на станцію відправника для уточнення реквізитів у накладній № 43978394. Телеграмою №НР12 А від 03.03.2017р. отримано відповідь із зазначенням вірних даних щодо одержувача вантажу, а саме ПрАТ "Керамет", 04119, м. Київ, вул. Якіра, 8.

Відтак, враховуючи приписи ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України, з відправника підлягає стягненню штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 9 154,00 грн. (перевізна плат по накладній) х 5 = 45 770,00 грн.

Факт неправильного зазначення відповідачем у накладній №43978394 відомостей щодо назви та адреси одержувача вантажу відповідачем не спростовано, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення штрафу у розмірі 45 770,00 грн.

Одночасно, відповідач просить суд зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати, що складає 9 154,00грн. з посиланням, зокрема, на відсутність своєї вини в даному випадку та скрутне матеріальне становище.

При розгляді зазначеного клопотання суд виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

При цьому суд зауважує, що норми нової редакції Господарського процесуального кодексу України, яка діє з 15.12.2017р. і яка застосовується судом при розгляді даної справи, не передбачає право суду на зменшення штрафних санкцій.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв"язку зі скрутним фінансовим станом, не є надзвичайними та невідворотними обставинами та не звільняють відповідача від відповідальності у відповідності до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України.

Також суд зауважує, що позивач є таким самим господарюючим суб"єктом як і відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Зважаючи на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об"єктивно оцінювати, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов"язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України, виходячи тільки з того, що на думку суду, встановлений розмір штрафу є занадто великим.

Отже, нарахований позивачем на підставі ст.ст. 118 та 122 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

А отже, суд, з урахуванням вказаних вище приписів чинного законодавства України, надавши оцінку обставинам, викладеним у клопотанні про зменшення розміру штрафу, встановивши відсутність доказів на підтвердження обставин, які мають істотне значення та які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафу (як-от: майновий стан сторін, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу), дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

При цьому судом враховано правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 22.03.2018р. у справі № 917/964/17.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену в накладній назву та адресу вантажоодержувача в розмірі 45 770,00грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Приходька, буд. 139, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) 45 770,00грн. штрафу та 1 600,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.04.2018р.

Суддя О.О. Ореховська