ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 квітня 2018 р. Справа № 918/129/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. при секретарі Коваль С.М. розглянувши в загальному позовному провадженні справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональна філія "Львівська залізниця"

до відповідача 1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобнест"

до відповідача 2 Приватне підприємство "ТИКВА"

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1

від відповідача 1: представник не з"явився

від відповідача 2 : представник ОСОБА_2

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 26 березня по 16 квітня 2018 року.

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтями 35, 37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (надалі Позивач, ПАТ "Укрзалізниця", Укрзалізниця) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (надалі Відповідач 1, ТОВ "Слобнест") та Приватного підприємства "Тиква" (надалі Відповідач 2, ПП "Тиква") в якому просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що спірна земельна ділянка використовується як смуга відведення залізниці під залізничним полотном та його облаштуванням, належать до земель залізничного транспорту і не може передаватися у приватну власність.

Однак, 10.01.2017 комісією у складі працівників Позивача проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в районі колії №28 вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці. За результатами даного обстеження встановлено: 1) дана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці, яка перебуває в постійному користуванні, згідно з даними технічної документації по встановленню меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне 1997 року; 2) на земельній ділянці розташований склад ТОВ "Слобнест", частину якого, орендує ПП "Тиква" та частина колії №28 станції Рівне, яка належить залізниці; 3) склад розташований на відстані 9,88 м. від межового знаку №96, встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне; 4) біля складу з південної сторони орієнтовно - 516 м. кв., із західної сторони орієнтовно - 60 м. кв. та з північної сторони орієнтовно - 629 м. кв. у межах смуги відведення залізниці, ПП "Тиква" проведено самовільне бетонування площадки на якій провадиться зберігання вантажу даного підприємства.

Враховуючи вищенаведене Позивач вважає, що діями Відповідачів порушені його права, як законного землекористувача.

Позивач стверджує, що наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом. ОСОБА_3 висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 07.10.2015 №3-641гс15. Наявність чи відсутність у ПАТ Українська залізниця документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечив пославшись на те, що приміщення (будівля цукрового складу), що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Біла, 87г - належить ТОВ "Слобнест" на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу і відповідно до ст.120 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, у позивача припинилося і перейшло до особи, яка набула право власності на зазначену будівлю - ТОВ "Слобнест".

Представник Приватного підприємства "Тиква" надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечив пославшись на ті ж підстави, що і ТОВ "Слобнест" у своєму відзиві. Крім того представник у відзиві зазначив, що ПП "Тиква" орендує в товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" частину будівлі "Склад цукровий А-1" площею 150 кв.м. по вул. Біла, 87Г в м. Рівне, відповідно до договору № 0313 від 01.03.2013 року і жодним чином не порушує умови вказаного договору оренди приміщення.

Ухвалою суду від 27 березня 2017 року призначено у справі судову експертизу на розгляд якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає нерухоме майно - будівля цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г , придбане Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) ознакам будівлі, споруди?

- Яка площа земельної ділянки під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Яку геометричну форму та межі на місцевості повинна мати земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та земельна ділянка, необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Чи знаходиться земельна ділянка під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?

- Чи наявна навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г бетонна площадка? Якщо так то які її розміри і конфігурація відносно будівлі складу та чи знаходиться вона на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?.

Проведення судової експертизи доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43000, Волинська область, м.Луцьк, вул.Червоного Хреста,16).

Ухвалою суду від 28 березня 2017 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта та повернення матеріалів справи до господарського суду Рівненської області.

04 грудня 2017 року до господарського суду Рівненської області надійшов Висновок №8472-8474 від 22.11.2017р. судової інженерно-технічної експертизи по справі №918/129/17 та повернуто до суду матеріали справи.

Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року провадження у справі №918/129/17 поновлено.

Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року в зв"язку з тим, що з 15.12.2017 року набув чинності Господарський процесуальний кодекс України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) п/п 9 п.1 розділу XI якого встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи розпочато спочатку за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) зі стадії підготовчого провадження.

07 лютого 2018 року представником Позивача надано відповідь на відзив в якому представник позивача додатково обгрунтовує право землекористування земельною ділянкою в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 ОСОБА_3 посилається на те, що в договорі купівлі-продажу від 06.07.2007 будівлі цукрового складу укладеному між ТОВ "Слобнест" та ТОВ "ОВАС", не зазначено на яку земельну ділянку переходить право у зв'язку з набуттям права власності на будівлю складу. Крім того, зазначає, що відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України земельна ділянка переходить без зміни цільового призначення, однак вказана земельна ділянка належить до земель залізничного транспорту і змінити її правовий статус в силу вище перерахованого законодавчого акту не можливо.

Представник ПП "Тиква" надав заперечення щодо відповіді на відзив в якому зазначає наступне.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України (в редакції набуття складу у власність ТОВ "Слобнест") до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Верховний Суд України в постанові від 12.10.2016 року у справі № 6-2225 цс16 виклав правову позицію, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебував у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

У нового власника при переході права власності на будівлю завжди виникають права на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля і на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування цієї будівлі (ВСУ у справі № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р).

В пункті 18-1. ОСОБА_4 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7 визначено, що при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має зясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Згідно висновку судового експерта № 8472-8474 від 22.11.2017 року що з урахуванням вимог будівельних норм, існуючої забудови та обмежень користування за наявності автомобільного проїзду з вул. Біла до будівлі складу і двох існуючих колій, крім колії № 28, вздовж будівлі складу площа земельної ділянки для обслуговування складу по вул. Біла, 87Г має становити орієнтовно 0,3 га.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що зобов'язання ТОВ "Слобнест" та ПП "Тиква" усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г призведе до порушення права власника об'єкта нерухомого майна - будівлі Складу цукрового А-1, зокрема, але не виключно на вільний доступ до такого об'єкту нерухомості його власника, що в розумінні положень ст. 41 Конституції України є неприпустимим з огляду на те, що вказаний об'єкт нерухомості нероздільно пов'язаний із земельною ділянкою і такий об'єкт неможливо відокремити від даної земельної ділянки без порушення цілісності такого об'єкту.

Стаття 120 ЗК України має імперативний характер та вказує, що особа яка придбала будівлю чи споруду, де-факто стає власником земельної ділянки. Цивільний та Земельний кодекс взагалі не допускає виникнення такої ситуації, коли розташований на земельній ділянці об'єкт нерухомості належить на праві власності одній особі, а земельна ділянка перебуває у власності чи на праві оренди або постійного користування у іншої.

Таким чином, представник відповідача відмічає, що право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти нерухомості (в даному випадку торгового павільйону), у власності або користуванні.

За таких обставин, вважає що право власності ТОВ "Слобнест" на будівлю, з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівлі земельної ділянки, на якій розташований об'єкт нерухомості (в даному випадку будівля цукрового складу), у власності або користуванні, а тому вважає що позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою до задоволення не підлягають.

Представник Позивача в судовому засіданні 16.04.2018р. позовні вимоги підтримав, представник же Відповідача 2 проти їх задоволення заперечив.

Представник Відповідача 1 в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить його підпис в розписці про відкладення судового засідання від 26.03.2018 року.

Відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з"ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

06 вересня 2007 року між Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (покупець) було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, згідно пункту 1 якого за цим договором продавець передає у власність покупцю майно, а саме: будівлю цукрового складу, що знаходиться за адресою м.Рівне, вул. Біла, 87 г (адреса присвоєна згідно з наказом Управління містобудування та архітектури № 127 від 21.06.2007 p.), а покупець зобов'язується прийняти вказане майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Згідно умов договору дана будівля придбана без земельної ділянки, оскільки даний склад знаходиться у смузі відведення залізниці.

Приватному підприємству "Тиква", відповідно до договору №0313 від 01 березня 2013р. оренди нежитлового приміщення, надано у строкове платне користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" частину будівлі "Складу цукрового А-1", який знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Біла 87 г.

12.07.2016 Приватне підприємство "Тиква" звернулось на адресу виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" з листом №15 від 07.07.2016, у якому зазначає, що підприємство планує забетонувати площадку розміром приблизно 500 кв. м. за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, поблизу будівлі Складу цукрового А-1.

14.07.2016 Позивачем направлено відповідь на даний лист, у якому зазначалося, що дана земельна ділянка на якій Відповідач 2 планує влаштувати бетонну площадку відноситься до земель залізничного транспорту, цільове призначення якої полягає в забезпеченні діяльності, повязаної з експлуатацією рухомого складу, ремонтом, удосконаленням і розвитком обєктів залізничного транспорту. При цьому позивачем заборонено проводити бетонування площадки на земельній ділянці, що є смугою відведення залізниці.

Під час судового слухання справи 918/780/16 у Рівненському апеляційному господарському суді за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до Приватного підприємства "Тиква", предметом якого є стягнення у сумі 47301,84 грн. за зберігання вантажу у смузі відведення залізниці, а саме в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, де й знаходиться склад Відповідача 1, позивачу стало відомо, що земельна ділянка біля складу забетонована. На думку ПП "Тиква" зберігання вантажу проводиться не на території залізниці, а на бетонній площадці біля орендованого складу, надано докази облаштування даної площадки, а саме акт приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2016.

10.01.2017 комісією у складі працівників Позивача проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в районі колії №28 вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці.

За результатами даного обстеження встановлено: 1) дана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці, яка перебуває в постійному користуванні, згідно з даними технічної документації по встановленню меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне 1997 року; 2) на земельній ділянці розташований склад ТОВ "Слобнест", частину якого, орендує ПП "Тиква" та частина колії №28 станції Рівне, яка належить залізниці; 3) склад розташований на відстані 9,88 м. від межового знаку №96, встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне; 4) біля складу з південної сторони орієнтовно - 516 м. кв., із західної сторони орієнтовно - 60 м. кв. та з північної сторони орієнтовно - 629 м. кв. у межах смуги відведення залізниці, ПП "Тиква" проведено самовільне бетонування площадки на якій провадиться зберігання вантажу даного підприємства.

Вважаючи що зазначеними діями Відповідачів порушуються права Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як законного землекористувача, останнє просить суд зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г.

Ухвалою суду від 27 березня 2017 року призначено у справі судову експертизу на розгляд якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає нерухоме майно - будівля цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г , придбане Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) ознакам будівлі, споруди?

- Яка площа земельної ділянки під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та яка площа земельної ділянки необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Яку геометричну форму та межі на місцевості повинна мати земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та земельна ділянка, необхідна для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення?

- Чи знаходиться земельна ділянка під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?

- Чи наявна навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г бетонна площадка? Якщо так то які її розміри і конфігурація відносно будівлі складу та чи знаходиться вона на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці?.

Проведення судової експертизи доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (43000, Волинська область, м.Луцьк, вул.Червоного Хреста,16).

04 грудня 2017 року до господарського суду Рівненської області надійшов Висновок №8472-8474 від 22.11.2017р. судової інженерно-технічної експертизи по справі №918/129/17 та повернуто до суду матеріали справи.

Зокрема за результатами експертного дослідження експертом Волинського відділення Львівського НДІСЕ на поставлені судом питання надано наступні висновки:

По першому питанню:

Нерухоме майно, а саме - будівля цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г, придбане Товариством обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) відповідає ознакам будівлі і на час проведення дослідження використовується як виробничо-складське приміщення.

По другому питанню:

Загальна площа земельної ділянки під придбаним Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне, в) Біла, 87Г становить 608,6кв.м..

Досліджуване складське приміщення облаштоване рампою для розвантаження сировини з вагонів, доставка яких передбачалась по існуючий колії. Власником будівлі в подальшому передбачається можливе використання існуючої колії для доставки сировини та матеріалів залізничним транспортом.

Враховуючи вищевикладене площа земельної ділянки необхідна для обслуговування будівлі складу враховуючи його цільове призначення має складатися з площі забудови, та площ площадок для розвантаження та завантаження продукції, проїздів автотранспорту з врахуванням радіусів кривих і має становити орієнтовно 0,2га - 0,4га в залежності від обсягів фасування та складування продукції.

З врахування вимог будівельних норм, існуючої забудови та обмежень користування за наявності автомобільного проїзду з вулиці Біла до будівлі складу і двох існуючих колій, крім колії №28 вздовж будівлі складу площа земельної ділянки для обслуговування складу по вул. Біла, 87Г має становити орієнтовно 0,3га.

По третьому питанню:

Геометрична форма та межі на місцевості земельної ділянки під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г та земельної ділянки, необхідної для обслуговування наведеної нерухомості враховуючи його цільове призначення мають бути визначені з врахуванням існуючої забудови та необхідності обслуговування будівлі складу і забезпечення його виробничої діяльності з влаштуванням площадок для розвантаження та завантаження сировини та матеріалів, проїздів з радіусом кривих для розвороту автотранспортних засобів, що має становити 30м. Орієнтовні межі та геометрична форма наведені на плані-схемі земельної ділянки №1 в додатку.

По четвертому питанню:

Відповідно до наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці (а.с.31,33).

По пятому питанню:

Згідно наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці м.Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році бетонна площадка навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Біла, 87Г знаходиться на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці. Конфігурація та розміри бетонної площадки визначені при проведенні топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки і наведені на плані-схемі №2 в додатку.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону (ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України).

Землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту (ч.1 ст.11 Закону України "Про транспорт").

Землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України "Про транспорт". До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту (ст. 6 Закону України "Про залізничний транспорт").

Статтею 68 Земельного кодексу України передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Норми цієї статті кореспондується зі статтею 23 Закону України "Про транспорт".

Згідно п. 4 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 р. N 318- Р передбачено суб'єктам управління об'єктами державної власності не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Крім того, ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України містить імперативні норми щодо неможливості передання у приватну власність земель державної власності, що знаходяться під державними залізницями.

Статтею 149 Земельного кодексу України передбачено порядок вилучення земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної власності, згідно до якого ці землі можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 цієї статті встановлює, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішенням відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим кодексом.

За таких обставин наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом.

Що стосується виникнення в Залізниці права на землі смуг відведення, то таке право виникло на підставі ОСОБА_5 "Про землі, надані транспорту", затвердженого ОСОБА_4 Центрального виконавчого комітету СРСР №58, ОСОБА_4 народних комісарів СРСР №50 від 07.02.1933, відповідно до ст.1 якого, землями, наданими транспорту, визнавались перелічені в ст.ст. 4-8 цього ОСОБА_5 землі. А відповідно до ст. 4 цього ОСОБА_5 до залізничних транспортних земель відносились землі, зайняті залізничними шляхами та іншими обєктами залізничної інфраструктури. ОСОБА_5 набрало чинності та діяло на вищевказаних землях із 1939-го року, на підставі Закону СРСР "Про включення Західної України у склад СРСР із воззєднанням її із УРСР" від 01.11.1939 до набрання чинності ОСОБА_4 Міністрів СРСР №24 від 08.01.1981 "Про затвердження ОСОБА_5 про землі надані транспорту". Статтею 1 цього ОСОБА_5 землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку норма або проектно-технічної документації.

Підтвердженням того, що вказана земельна ділянка з 1969 року була зайнята об'єктами залізничної інфраструктури на момент чинності ОСОБА_5 "Про землі, надані транспорту", затвердженого ОСОБА_4 Центрального виконавчого комітету СРСР № 58, є також і "План границ и станционной территории станции Ровно, Львовской железной дороги", погоджений із представником Виконкому Рівненської міської ради депутатів трудящих - архітектором та складений Дорожньо-проектною конторою Південно-Західної залізниці у 1969 році.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування Земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Спірна земельна ділянка використовується як смуга відведення залізниці під залізничним полотном та його облаштуванням, а отже, належать до земель залізничного транспорту і не може передаватися у приватну власність.

За таких обставин наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено законом. ОСОБА_3 висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 07.10.2015 №3-641гс15.

У своїх відзивах відповідачі посилаються на ст. 120 Земельного кодексу України, якою передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Але як вбачається з умов договору купівлі-продажу від 06.07.2007 будівлі цукрового складу укладеному між ТОВ "Слобнест" та ПП "ОВАС", в ньому взагалі не зазначено на якій земельній ділянці він (склад) розміщений, зокрема її кадастровий номер, площа, тощо та на яку земельну ділянку переходить право до покупця у зв'язку з набуттям права власності на будівлю складу.

Крім того, суд зазначає, що статтею 120 ЗК України хоча і передбачено перехід права власності на земельну ділянку або її частину, на якій розміщені жилий будинок, будівля або споруда, до особи яка набула право власності на них, однак в даній статті передбачено, що такий перехід відбувається без зміни цільового призначення земельної ділянки.

У разі віднесення державної земельної ділянки до земель залізничного транспорту змінити її правовий статус в силу вище перерахованого законодавчого акту не можливо.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України в редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 06.07.2007 будівлі цукрового складу між ПП "ОВАС" та ТОВ "Слобнест".

Крім того, суд зазначає, що редакція статті 120 ЗК України на момент придбання складу приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "Овас" (договір купівлі-продажу №2 від 10.01.2004 між ТзОВ "Фіко" та ПП "Овас", рішення господарського суду м.Києва від 05.09.2005р. №40/336) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Тобто як на момент придбання складу приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "Овас", так і на момент його придбання ТОВ "Слобнест" зазначені норми закону не передбачали автоматичного переходу від продавця до покупця права на земельну ділянку, на якій розміщено житловий будинок, будівлю або споруду, які являлися об"єктом купівлі-продажу. Не передбачали зазначені норми і переходу права на земельну ділянку до покупця від третьої особи, яка не була стороною договору купівлі-продажу житлового будинку, будівлі або споруди, але була користувачем (власником) земельної ділянки, на якій вони розміщені і поряд з ними.

Натомість Приватне підприємство "Тиква" посилається на редакцію статті 120 ЗК України у редакції Закону України від 05.11.2009 р. N 1702-VI, яка почала діяти з 01.01.2010 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу від 06.07.2007 будівлі цукрового складу між ТОВ "Слобнест" та ПП "ОВАС".

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків саме сторін цього договору. Зокрема, сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, є продавець та покупець, і, відповідно саме для зазначених осіб договір купівлі-продажу встановлює прав та обов'язки.

Крім того, відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Як встановлено судом, договір купівлі-продажу будівлі складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г. укладено 06 вересня 2007 року між Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" (покупець).

Тому саме між цими суб'єктами цивільних правовідносин виникли права та обов'язки, і саме від Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" мало перейти наявне у неї право користування земельною ділянкою у порядку статті 120 ЗК України.

Крім того, саме з моменту укладення договору купівлі-продажу та реєстрації нерухомого майна до особи переходить право на земельну ділянку.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розміщено придбаний ТОВ "Слобнест", на підставі укладеного 06 вересня 2007 року з Приватним підприємством, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" договору купівлі-продажу склад цукровий А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, відноситься до земель залізничного транспорту, перебувала до укладення договору купівлі-продажу і перебуває у постійному користуванні Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на підставі закону, яке не було стороною договору.

За таких обставин право користування земельною ділянкою, яке належить Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" ні до Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС", ні до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" на підставі статті 120 ЗК України не перейшло.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 07.10.2015 №3-641гс15.

ОСОБА_3 щодо ділянки необхідної для обслуговування будівлі складу, як зазначає Відповідач 2, що право приватної власності є непорушним, посилаючись на норми Конституції України, а саме ст. 41, тут варто зауважити, що в даному випадку порушується право користування майном підприємства залізничного транспорту оскільки на території, яка визначена експертом необхідною для обслуговування будівлі складу, знаходяться станційні колії, які належать позивачу. До того ж варто зазначити, що відповідно ОСОБА_4 КМУ від 04.03.2015 №83, до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави також включено Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" (на даний час регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"), а тому позбавлення позивача права користування земельною ділянкою, а також станційними коліями, розміщеними на ній, посилаючись на ст. 120 Земельного кодексу є незаконним.

У висновку експерта, зокрема, зазначено, що власником будівлі у подальшому передбачається можливе використання існуючої колії для доставки сировини. Однак дана колія не належить власнику будівлі, тобто відповідачу 1, тому використання її можливе лише у разі укладення відповідного договору із позивачем.

Судом встановлено, що ПП "Тиква" орендує в товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" частину будівлі "Склад цукровий А-1" площею 150 кв.м. по вул. Біла, 87Г в м. Рівне, відповідно до договору № 0313 від 01.03.2013 року оренди нежитлового приміщення.

12.07.2016 Приватне підприємство "Тиква" звернулось на адресу виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" з листом №15 від 07.07.2016, у якому зазначає, що підприємство планує забетонувати площадку розміром приблизно 500 кв. м. за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, поблизу будівлі Складу цукрового А-1.

14.07.2016 Позивачем направлено відповідь на даний лист, у якому зазначалося, що дана земельна ділянка на якій Відповідач 2 планує влаштувати бетонну площадку відноситься до земель залізничного транспорту, цільове призначення якої полягає в забезпеченні діяльності, повязаної з експлуатацією рухомого складу, ремонтом, удосконаленням і розвитком обєктів залізничного транспорту. При цьому позивачем заборонено проводити бетонування площадки на земельній ділянці, що є смугою відведення залізниці.

В подальшому Приватним підприємством "Тиква" проведено бетонування площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці. Факт бетонування площадки підтверджується: ОСОБА_2 №1 приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2016 року між Замовником - ПП "Тиква" та підрядником ТОВ "Павют" (а.с. 21), відповідно до якого проведено роботи по улаштуванню промислової бетонної підлоги в кількості 1375, 00 кв.м.; ОСОБА_2 обстеження земельної ділянки від 10.01.2017р. (а.с. 22), складеним комісією Позивача, за результатами якого встановлено: 1) дана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці, яка перебуває в постійному користуванні, згідно з даними технічної документації по встановленню меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне 1997 року; 2) на земельній ділянці розташований склад ТОВ "Слобнест", частину якого, орендує ПП "Тиква" та частина колії №28 станції Рівне, яка належить залізниці; 3) склад розташований на відстані 9,88 м. від межового знаку №96, встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне; 4) біля складу з південної сторони орієнтовно - 516 м. кв., із західної сторони орієнтовно - 60 м. кв. та з північної сторони орієнтовно - 629 м. кв. у межах смуги відведення залізниці, ПП "Тиква" проведено самовільне бетонування площадки на якій провадиться зберігання вантажу даного підприємства; Висновком №8472-8474 від 22.11.2017р. судової інженерно-технічної експертизи по справі №918/129/17, яким встановлено, що:

1) Відповідно до наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці в м. Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році земельна ділянка під придбаною Товариством з обмеженою відповідальністю "Слобнест" за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року (у приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС") (а.с. 14) нерухомістю - будівлею цукрового складу за адресою м. Рівне, вул. Біла, 87Г знаходиться у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці (а.с.31,33).

2) Згідно наданого на дослідження "Технічного звіту по виконанню проектно-вишукувальних робіт по інвентаризації земель, встановленню меж землекористування для підготовки і видачі Державного акту на право постійного користування землею Львівської залізниці на території м. Рівне. Встановлення меж смуги відчуження Львівської залізниці м.Рівне" виготовленого Львівським державним проектно-вишукувальним інститутом залізничного транспорту в 1997 році бетонна площадка навколо будівлі цукрового складу, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Біла, 87Г знаходиться на земельній ділянці у смузі відведення станції Рівне Львівської залізниці. Конфігурація та розміри бетонної площадки визначені при проведенні топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки і наведені на плані-схемі №2 в додатку.

Факт бетонування площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці не заперечується і не оспорюється Відповідачем 2 - ПП "Тиква".

За результатами розгляду справи та дослідженням доказів, наявних в ній, судом встановлено, що земельна ділянка в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, використовується як смуга відведення залізниці під залізничним полотном та його облаштуванням і належать до земель залізничного транспорту.

Відтак діями Приватного підприємства "Тиква", а саме бетонування останнім площадки поблизу будівлі Складу цукрового А-1 за адресою м.Рівне, вул.Біла, 87 Г у межах смуги відведення залізниці порушуються цивільні права та інтереси Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як законного землекористувача.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування Земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до статті 152 ЗК України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.153 цього ж Кодексу власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У цьому випадку підставою для звернення до суду є порушення Відповідачами права Позивача на використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене Позивач належними та допустимими доказами довів наявність порушення зі сторони Відповідача 2 його цивільних прав та інтересів, як законного користувача земельною ділянкою в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, а відтак вимоги Позивача щодо зобовязання Відповідача2 - ПП "Тиква" усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, грунтуються на законі, є правомірними, і, відповідно підлягають задоволенню.

В той же час Позивач не довів того, що Відповідач 1 - ТОВ "Слобнест" порушує його цивільні права та інтереси, як законного користувача земельною ділянкою в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г, та того, що останній здійснював бетонування площадки на зазначеній земельній ділянці, а відтак вимоги до даного відповідача є безпідставними та необгрунтованими.

Відповідно до п.2. ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір за розгляд справи в господарському суді Рівненської області покладається на Відповідача 2 ПП "Тиква".

Керуючись статями 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" задоволити частково.

2. Зобовязати Приватне підприємство "ТИКВА" (33024, м.Рівне, вул..Млинівська, 18, ) усунути перешкоди у користуванні Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (вул..Гоголя, 1, м.Львів, ) земельною ділянкою, шляхом демонтування бетонної площадки в районі 28 колії вантажного двору станції Рівне Львівської залізниці, поблизу будівлі Складу цукрового А-1, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Біла 87 Г.

3. В позові Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобнест" відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства "ТИКВА" (33024, м.Рівне, вул..Млинівська, 18, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (вул..Гоголя, 1, м.Львів, ) 1600, 00 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2018 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без »повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.