РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.03.2018Справа № 910/17549/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"

2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ

"Діамантбанк" Тімоніна Олександра Олексійовича

про визнання зобов'язання припиненими та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Баландіна В.Г. за довіреністю;

від відповідача-2: Баландіна В.Г. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" (далі - відповідач-1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ДІАМАНТБАНК" Тімоніна О.О. (далі - відповідач-2) про визнання зобов'язань припиненими та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року та Договором банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року, існують підстави для визнання припиненими зобов'язань.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17549/17 та призначено до розгляду на 01.11.2017 року.

30.10.2017 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач, зокрема зазначив про те, що припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог здійснюється пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги, у разі, якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного погашення зобов'язань за кредитом боржника перед банком, а визнання зобов'язань позивача за кредитним договором припиненими шляхом зарахування зустрічних вимог за депозитом фактично є погашенням вимог кредитора в порушення черговості, визначеної статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що зазначеним законом не допускається.

У судовому засіданні 01.11.2017 року на підставі статті 77 ГПК України оголошено перерву до 22.11.2017 року.

22.11.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" надійшли доповнення до відзиву. У поданих доповненнях зазначено, що строк виконання зобов'язання за Кредитним договором не настав, тому відсутні підстави для припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

У судовому засіданні 22.11.2017 року судом на підставі статті 77 ГПК України оголошено перерву до 11.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/17549/17 на 15 днів, в судовому засіданні 11.12.2017 оголошено перерву до 22.01.2018 року.

Проте, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/17549/17 до судового розгляду по суті на 19.03.2018 року.

У судовому засіданні 19.03.2018 року оголошено перерву до 21.03.2018 року.

Представник позивача у судове засідання 21.03.2018 року не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача 1, 2 у судовому засіданні 21.03.2018 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти позову заперечив.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 106 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору кредитодавець 09.09.2016 року відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію до 08.09.2017 року у наступних розмірах:

- 3 700 000,00 грн. - з 09.09.2016 року по 08.04.2017 року;

- 3 083 333,34 грн. - з 09.04.2017 року по 08.05.2017 року;

- 2 466 666,68 грн. - з 09.05.2017 року по 08.06.2017 року;

- 1 850 000,02 грн. - з 09.06.2017 року по 08.07.2017 року;

- 1 233 333,36 грн. - з 09.07.2017 року по 08.08.2017 року;

- 616 666,70 грн. - з 09.08.2017 року по 08.09.2017 року.

Додатковою угодою № 1 від 09.09.2016 року сторонами внесено зміни до Кредитного договору, а саме: 12.09.2016 року кредитодавець надає позичальнику кредитний транш у розмірі 2 000 000,00 грн. в межах кредитної лінії, відкритої згідно Кредитного договору.

Позивач зазначає, що 13.09.2017 року на виконання умов Кредитного договору здійснив часткове погашення кредиту на суму 439 278,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1617 від 13.09.2017 року. Загальна заборгованість позивача за тілом кредиту перед відповідачем за Кредитним договором складає 1 000 721,28 грн.

16.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (клієнт) укладено Договір банківського рахунку № 11-03-16-000073 (надалі - Договір банківського рахунку), відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок № 208 та зобов'язався приймати й зараховувати на поточний рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з поточного рахунка та проведення інших операцій за поточним рахунком, передбачених чинним законодавством України, за умови, що клієнт погоджується з тарифами банку, чинними на момент надання зазначених послуг.

Згідно з банківської виписки, залишок коштів на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" станом на 14.09.2017 року складає 1 000 721,28 грн.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017 №264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 24.04.2017 №1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким було розпочато процедуру виведення ПАТ "Діамантбанк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017 № 394-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 23.06.2017 №2663 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким була розпочата процедура ліквідації ПАТ "Діамантбанк" з 24.06.2017 до 23.06.2019 включно.

03.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому зазначив, про погашення кредиту у сумі 1 000 721,28 грн. за Договором кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року коштами, які знаходяться на рахунку позивача згідно Договору банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року.

В подальшому позивач повторно звернувся до відповідача з заявою № 515 від 28.09.2017 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог по зобов'язаннях, які виникають з Договору банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року та Договору кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року на суму 1 000 721,28 грн.

Відповіді за вищезазначені заяви відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

При цьому, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов'язку заявника перед адресатом, так і обов'язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Статтею 602 Цивільного кодексу України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, 2) про стягнення аліментів, 3) щодо довічного утримання (догляду), 4) у разі спливу позовної давності, 4-1) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом, 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як вказувалось вище, на підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017 №264-рш/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 24.04.2017 №1684 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким було розпочато процедуру виведення ПАТ "Діамантбанк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації, а відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22.06.2017 № 394-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 23.06.2017 №2663 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Діамантбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким була розпочата процедура ліквідації ПАТ "Діамантбанк" з 24.06.2017 до 23.06.2019 включно.

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань (п. 5-4 ч.1 ст. 2 Закону), ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону).

Наслідки початку процедури ліквідації банку визначено ст. 46 вказаного нормативно-правового акту.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону, з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

Тобто, із системного аналізу наведеного вище полягає, що нормами ст. 46 Закону передбачено сукупність умов, за наявності яких є можливим здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії ліквідації банку, а саме: наявність заяви про зарахування зустрічних вимог, вимоги мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим), вимоги мають бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей, правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги, тобто допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо), строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, за кредитним договором не було здійснено заміни застави протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку, кошти перебували на рахунках банку на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку, договірне списання з рахунку передбачено умовами договору.

Матеріалами справи підтверджується, що вимоги за Договором кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року та Договором банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року є зустрічними та однорідними (грошовими), строк їх виконання є таким, що настав.

Зокрема, п. 4.2.2. Кредитного договору визначено, що позичальник має право достроково погашати заборгованість за цим договором.

Позивач скористався своїм правом та подав відповідачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що кошти за Договором банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року перебували на рахунках банку на дату початку процедури виведення Фондом, згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладів фізичних осіб ПАТ "Діамантбанк" з ринку (24.04.2017).

Отже, з огляду на наявність всіх передбачених чинним законодавством України підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову та про припинення зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" перед відповідачем з повернення кредитних коштів в розмірі 1 000 721,28 грн. за Договором кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року та про припинення зобов'язання відповідача перед позивачем за Договором банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Крім цього, суд зазначає, що положеннями Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами не встановлено вимог щодо форми та змісту заяви про зарахування зустрічних вимог, в Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відсутня будь - яка норма якою передбачено, що зарахування зустрічних однорідних вимог здійснюється тільки після початку задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредитора, до якого віднесені вимоги такого кредитора.

Беручи до уваги, що зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, для вчинення якого достатньо волевиявлення однієї із сторін за умови відсутності підстав, передбачених ст. 602 Цивільного кодексу України, яка встановлює недопустимість зарахування зустрічних однорідних вимог, позовні вимоги про зобов'язання уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ліквідації ПАТ "ДІАМАНТБАНК" вчинити всі необхідні фактичні та юридично значущі дії щодо зарахування зустрічних однорідних вимог задоволенню не підлягають.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів в спростування викладеного.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (61013, Харківська обл., місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 60, ідентифікаційний код 37368164) перед Публічним акціонерним товариством "ДІАМАНТБАНК" (04070, м. Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711) за Договором кредитної лінії № 106 від 09.09.2016 року на суму 1 000 721 (один мільйон сімсот двадцять одну) грн. 28 коп. зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

3. Визнати припиненим зобов'язання Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" (04070, м. Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (61013, Харківська обл., місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 60, ідентифікаційний код 37368164) за Договором банківського рахунку № 11-03-16-000073 від 16.03.2011 року на суму 1 000 721 (один мільйон сімсот двадцять одну) грн. 28 коп. зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДІАМАНТБАНК" (04070, м. Київ, Контрактова площа, будинок 10-А, ідентифікаційний код 23362711) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОСЕРВІС ПМК" (61013, Харківська обл., місто Харків, вулиця Шевченка, будинок 60, ідентифікаційний код 37368164) 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. судового збору.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

7. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.04.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова