УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

м. Київ

23.04.2018Справа № 910/722/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

За участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом ОСОБА_1

до Приватного малого підприємства "Співдружність", (відповідач-1),

ОСОБА_2, (відповідач-2),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3,

2) ОСОБА_4,

3) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна,

Про визнання недійсним договору № 1749 про задоволення вимог іпотекодержателя

від 29.09.2017

Представники:

Від позивача не з»явився

Від відповідача-1 Фаренюк В.В. по ордеру від 23.02.2018 КС № 077531

Від відповідача -2 ОСОБА_7 по ордеру від 08.02.2018 КС № 147812

Від третіх осіб не з»явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного малого підприємства "Співдружність" про визнання недійсним договору № 1749 про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.09.2017 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що жодних рішень учасниками (власниками) Приватного підприємства "Співдружність", щодо відчуження майна Приватного підприємства "Співдружність" не приймалось. Крім того, учасника (співвласника) Приватного підприємства "Співдружність", ОСОБА_1, не повідомляли про проведення будь-яких зборів Приватного підприємства "Співдружність".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2018 відкрито провадження по справі № 910/722/18; залучено до участі у справі третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіну Вікторію Михайлівну та призначено підготовче засідання на 26.02.2018.

05.02.2018 третя особа- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна через відділ діловодства суду подала пояснення по справі. Відповідно до даних пояснень, третя особа, відзначає, що на момент укладання цього іпотечного договору та передачі в іпотеку нежилих приміщень з №1 (один) по №9 (дев'ять) (групи приміщень №39) (в літ. А) загальною площею 73,20 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, єдиним учасником ПМП «СПІВДРУЖНІСТЬ» була ОСОБА_3 (до розірвання шлюбу - ОСОБА_3) реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

ОСОБА_1 увійшов до складу учасників ПМП «СПІВДРУЖНІСТЬ» згідно рішення засновника підприємства №1/2016 від 09 серпня 2016 року.

Згідно статті 44 Закону України «Про нотаріат» при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов'язаний ознайомитися з її установчими документами, інформацією про таку особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

Згідно Глави 5 Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи, від імені якої діє уповноважений орган та/або посадова особа, перевіряється нотаріусом на підставі установчих документів, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до нього, та документів, що підтверджують повноваження органів та/або посадових осіб. Нотаріус перевіряє, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчинюється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.

На момент укладання Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який був посвідчений мною, Анохіною В.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 вересня 2017 року за реєстровим №1749, згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань учасниками ПМП «СПІВДРУЖНІСТЬ» були:

ОСОБА_1, якому належить 10% статутного капіталу Підприємства;

ОСОБА_3, якій належить 90% статутного капіталу Підприємства.

Згідно п. 8 Статуту ПМП «СПІВДРУЖНІСТЬ», що затверджений рішенням власників Підприємства №1/2016 від 09 серпня 2016 року (редакція Статуту на момент укладання Договору про задоволення вимог іпотекодержателя 29 вересня 2017 року) управління підприємством здійснює виконавчий орган - Директор. Згідно Статуту та інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у директора Підприємства немає спеціально встановлених обмежень.

Станом на 29 вересня 2017 року на момент укладання Договору про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_3 була учасником якому належить 90% статутного капіталу Підприємства та одночасно директором Підприємства.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

В п. 11 Іпотечного договору від 15 травня 2015 року сторонами було зазначено, що це застереження відповідно до Закону вважається договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

З урахуванням викладеного третя особа під час нотаріального посвідчення Договору про задоволення вимог іпотекодержателя не вимагала рішення від учасників ПМП «СПІВДРУЖНІСТЬ» на укладання цього договору.

09.02.2018 відповідач-1 через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву. Відповідно до даного відзиву відповідач -1 проти задоволення позову заперечує Заперечення мотивовані тим, що посилання позивача на ч. 3 ст. 96 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки зазначена норма означає, що кредитор учасника (засновника) юридичної особи не може пред»явити вимоги до самої юридичної особи за зобов»язанням її учасника (засновника), якщо юридична особа є стороною у правовідносинах між кредитором та учасником (засновником).

Згідно п. 3.1 статуту ПМП «Співдружність» (у редакції, що діяла на момент укладання договору іпотеки нежитлових приміщень №/№ 1-9 (групи приміщень № 39 в літ. А) на АДРЕСА_1, які були у власності ПМП «Співдружність») зазначено, що підприємство має право від свого імені укладати угоди (договори, контракти), нести обов'язки та здійснювати інші дії, не суперечні законодавству.

Законом України «Про іпотеку» врегульовано питання іпотеки, зокрема, ст. 1 цього закону встановлено, що іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

На думку відповідача -1, укладаючи 15 травня 2015 року, від імені ПМП «Співдружність» договір іпотеки, відповідно до якого ПМП «Співдружність» виступило майновим поручителем ОСОБА_3, а в іпотеку було передано нежитлові приміщення з № 1 по № 9 (групи приміщень № 39 в літ. А) на АДРЕСА_1, які були у власності ПМП «Співдружність», та надаючи право іпотекодержателю на власний розсуд за своїм одноособовим рішенням набути право власності на зазначене нерухоме майно, ОСОБА_3 діяла абсолютно в межах закону та вимог статуту і як учасник (засновник) ПМП «Співдружність», і як його директор. При цьому ПМП «Співдружність» мало законне право виступити майновим поручителем будь-якої особи.

12.04.2018 відповідач -2 через відділ діловодства суду подав письмовий відзив на позов. Проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Такою обставиною стало невиконання ОСОБА_3 свого зобов'язання за договором позики, майновим поручителем за яким в свою чергу виступив відповідач - 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно до ст. 11 Договору іпотеки іпотекодержатель за власним одноособовим рішенням може задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на нерухоме майно. Ніякого додаткового рішення іпотекодавця/його учасників для реалізації цього права іпотеко держателя не потрібно.

Рішення учасників (засновників) відповідача - 1 про передачу нерухомого майна в іпотеку та можливість іпотекодержателя в майбутньому за власним одноособовим рішенням набути право власності на предмет іпотеки приймалося до моменту укладання Договору іпотеки. Таке рішення було реалізоване в момент підписання Договору іпотеки. Договір іпотеки було укладено 15 травня 2015 року, коли єдиним учасником (засновником) відповідача -1 була ОСОБА_3 Відповідно до п. 4.1 статуту відповідача -1 (в редакції, яка тоді діяла) засновник здійснює права володіння, користування, розпорядження майном підприємства. На момент укладення договору ОСОБА_3 була і директором відповідача 1. Відповідно до п. 6.3 статуту Відповідача 1 (в редакції, яка діяла в період укладання Договору іпотеки) директор самостійно вирішує всі питання поточної діяльності підприємства, укладає від імені підприємства угоди.

На думку відповідача -1, аналіз наведених нормативних актів свідчить про те, що зміна/дострокове припинення Договору іпотеки після 15 травня 2015 року, навіть за умови зміни складу учасників Відповідача 1, як сторони цього договору, не може бути здійснене за одноособовим рішенням Відповідача 1. 29 вересня 2017 року, укладаючи спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до Договору іпотеки, Відповідач 1 виконав свої зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

На думку відповідача -2 жодного порушення зазначених вимог з боку відповідача 1 не було допущено.

26.02.2018 позивач через відділ діловодства суду подав заперечення на відзив та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Представники третіх осіб 1,3,4 у судове засідання 26.02.2018 з`явилися.

Представники позивача, відповідача і третьої особи-2 у судове засідання 26.02.2018 з`явилися.

Представник позивача заявив клопотання про залучення у якості співвідповідача ОСОБА_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2018 відкладено підготовче засідання на 26.03.2018; залучено до участі у справі ОСОБА_2 у якості співвідповідача.

26.03.2018 через канцелярію суду позивач подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 26.03.2018, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

Оскільки, 03.04.2018 суддя Трофименко Т.Ю. вийшла з лікарняного, справа №910/722/18 ухвалою від 03.04.2018р. призначена до розгляду на 23.04.2018р.

Представник позивача в підготовче судове засідання 23.04.2018 не з»явився, не повідомив суд про причини неявки.

В судовому засіданні представники відповідача заявили клопотання про залишення позову без розгляду з мотивів неявки представника позивача в судове засідання.

Суд розглянувши дане клопотання вважає, що воно підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи, з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

Відповідно до частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 4 частини 1 ст. 226 ГПК України позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи імперативний характер статті 226 Господарського процесуального кодексу України та те, що повноважні представники позивача не з'явилися в судове засідання, не повідомили про причини неявки та позивач не подав заяву про розгляд справи за відсутності його представник, позов підлягає залишенню без розгляду.

За результатами підготовчого засідання суд постановлює ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки представник позивача не з'явився у судове засідання, не повідомив про причини неявки, та враховуючи, що від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву без розгляду

Ухвала набрала законної сили з моменту підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 26.04.2018.

Суддя Т. Ю. Трофименко