ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.04.2018 р. Справа№ 914/1011/15

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Зубко С.В., розглянувши матеріали

за скаргою:Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат», м. Івано-Франківськ;
на дії:старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, м. Київ;
у справі:№914/1011/15
стягувач:Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», м. Київ;
боржник-1: боржник-2: боржник-3: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів; Товариство з обмеженою відповідальністю «Мясний двір Поділля», м. Хмельницький; Публічне акціонерне товариство «Тростянецький мясокомбінат», м. Івано-Франківськ;

Представники:

від скаржника (боржник-3): ОСОБА_3, представник (довіреність б/н від 02.02.2018);

від стягувача: не зявився;

від боржника-1: не зявився;

від боржника-2: не зявився;

від ДВС: ОСОБА_4, представник (довіреність №3814/20.3-03 від 29.12.2017).

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано скаргу Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат», м. Івано-Франківськ на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, м. Київ у справі №914/1011/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», м. Київ до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів, відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясний двір Поділля», м. Хмельницький, відповідача-3 Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат», м. Івано-Франківськ про стягнення 12 331 640,72 грн.

В судове засідання зявився представник скаржника (боржника-3), скаргу підтримав, просив задоволити.

В обґрунтування вимог скарги боржник-3 (скаржник) зазначив, що на виконання рішення суду у справі № 914/1011/15 в межах виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 було винесено постанову про розшук майна боржника транспортних засобів Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат». Вказана постанова винесена державним виконавцем передчасно, без відповідних відомостей про наявність/відсутність коштів у боржника, чим порушено черговість звернення стягнення на майно боржника, передбачену ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», права та законні інтереси боржника. Також вказана постанова винесена щодо майна боржника-3 (скаржника), яке перебуває у заставі Національного банку України, що є, на думку скаржника, порушенням статті 51 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на таке майно не можна звертати стягнення, та відповідно, оголошувати у розшук. Таким чином, скаржник (боржник) просив суд визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 щодо оголошення в розшук транспортних засобів Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат» неправомірними та скасувати постанову про розшук майна боржника від 23.02.2018.

Стягувач, боржник-1 та боржник-2 явку представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

В судове засідання зявився представник ДВС, проти скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.06.2015 у справі №914/1011/15 позов задоволено повністю частково стягнуто солідарно з ТзОВ «Юрок Плюс», ТзОВ «Мясний двір Поділля», ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 11 503 807 грн. 80 коп. боргу зі сплати відсоткового доходу; стягнуто з ТзОВ «Юрок Плюс» на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 187 632 грн. 88 коп. пені; стягнуто з ТзОВ «Мясний двір Поділля» на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 187 632 грн. 88 коп. пені; стягнуто солідарно з ТзОВ «Юрок Плюс», ТзОВ «Мясний двір Поділля», ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» в користь державного бюджету 68 173 грн. 38 коп. судового збору; стягнуто з ТзОВ «Юрок Плюс» в користь державного бюджету 1 112 грн. 29 коп. судового збору; стягнуто з ТзОВ «Мясний двір Поділля» 1 112 грн. 29 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2015 у справі №914/1011/15 частково скасовано, відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення солідарно з ТзОВ «Юрок Плюс», ТзОВ «Мясний двір Поділля», ПАТ «Тростянецький мясокомбінат» на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 39 786 грн. зі сплати відсоткового доходу; стягнуто з ТзОВ «Юрок плюс» на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 15 683,39 грн. пені; стягнуто з ТзОВ «Мясний двір Поділля» на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 15 683,39 грн. пені. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2015 у справі №914/1011/15 залишено без змін.

12.04.2016 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 02.06.2015 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 видано наказ.

06.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №51335137) щодо виконання наказу від 12.04.2016 у справі №914/1011/15 та надано боржнику - Публічному акціонерному товариству «Тростянецький мясокомбінат» строк для добровільного виконання рішення.

Як встановлено ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 у справі №914/1011/15, в межах виконавчого провадження №51335137 державним виконавцем було винесено 22.08.2016 постанову про арешт коштів боржника.

23.02.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 винесено постанову про розшук майна боржника транспортних засобів згідно відповіді Територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області від 13.02.2018 №31/2-482, що належать боржнику - Публічному акціонерному товариству «Тростянецький мясокомбінат».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відтак, вчинення державним виконавцем послідовно всіх трьох дій, передбачених ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», може вважатися завершеним зверненням стягнення на майно боржника. Як встановлено судом, оскаржуваною постановою державним виконавцем лише оголошено у розшук майно боржника, що вказує на те, що процедуру звернення стягнення на майно боржника ще не завершено, а вчинено лише частину дій, необхідних для звернення стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт (ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначалося вище, постановою від 12.04.2016 про відкриття виконавчого провадження боржнику - Публічному акціонерному товариству «Тростянецький мясокомбінат» було надано строк для добровільного виконання рішення. Проте, у вказаний строк боржником рішення суду не було виконано.

Також, ще 28.11.2016 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, які знаходяться на рахунках в установах банків. Однак, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження того, що проведені державним виконавцем заходи щодо звернення стягнення на кошти боржника призвели хоча б до часткового виконання рішення суду. Скаржником протилежного не доведено.

Таким чином, державним виконавцем у відповідності до вимог ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» було правомірно прийнято рішення про звернення стягнення на інше майно боржника, в тому числі і розшук виявлених транспортних засобів.

Як встановлено судом, 06.06.2016 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Публічному акціонерному товариству «Тростянецький мясокомбінат».

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №55118638 від 15.03.2018, з 10.05.2017 в заставі Національного банку України згідно додатку №1 перебуває рухоме майно, в тому числі транспортні засоби, які належать боржнику - Публічному акціонерному товариству «Тростянецький мясокомбінат».

З наведеного вбачається, що арешт на майно, в тому числі і транспортні засоби, які належать боржнику, був накладений державним виконавцем ще до реєстрації Національним банком України права застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі. (ч. 2 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, виходячи з приписів ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», факт перебування майна в заставі не позбавляє права державного виконавця вчинити дії щодо розшуку такого майна, а покладає на нього обовязок, у разі встановлення факту застави, повідомити заставодержателя про звернення стягнення на майно та розяснити йому право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

З огляду на викладене, оскільки законодавство про виконавче провадження, у тому числі і ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», не містить заборон щодо розшуку заставленого майна боржника, оскаржувана постанова винесена правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 343 ГПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наведені скаржником доводи є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 33 Конституції України ст.ст. 18, 36, 48, 51, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 234, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Тростянецький мясокомбінат», м. Івано-Франківськ на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, м. Київ відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

3. Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Суддя Мазовіта А.Б.