ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

23.04.2018

Справа № 910/2852/18

Суддя господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю “Санфлауер Комюнікейшнс груп”

про

забезпечення позову

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “Санфлауер Комюнікейшнс груп”

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Харат Стар”

про стягнення 305 312,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Санфлауер Комюнікейшнс груп” (далі – ТОВ “Санфлауер Комюнікейшнс груп”, позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Харат Стар” (далі - ТОВ “Харат Стар”, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 305 312,10 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем свого зобов'язання за договором про виконання робіт з інтеграції та розробки нових функціональних можливостей контакт центру SFCG № 270217/1 від 27.02.2017 р. та за договором про надання послуг технічної платформи контакт-центру SFCG № 170817/1 від 17.08.2017 р. в частині сплати вартості виконаних робіт та наданих послуг, внаслідок чого у ТОВ “Харат Стар” виникла заборгованість.

У позові ТОВ “Санфлауер Комюнікейшнс груп” просить суд стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 288 023,34 грн., пеню у сумі 7 788,60 грн., інфляційні нарахування у сумі 3 362,38 грн., 3 % річних у сумі 6 137,78 грн., що разом складає – 305 312,10 грн.

Також ТОВ “Санфлауер Комюнікейшнс груп” подало до господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти ТОВ “Харат Стар”, які обліковуються на його рахунку № 8837 в АТ «ПроКредит Банк», на суму ціни позову у розмірі 305 312,10 грн. та судового збору у сумі 4 579,68 грн.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач свої зобов'язання з оплати виконаних позивачем робіт та наданих послуг у добровільному порядку не виконує, у відповідача невеликий розмір статутного капіталу, а його майно (зокрема, грошові кошти, цінні папери, тощо) може зникнути, зменшитись за кількістю, що на думку позивача, призведе до неможливості виконання рішення суду у даній справі або до утруднення його виконання.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (ст. ст. 136, 137 ГПК України).

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 “Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову” від 26.12.2011 р. (далі - Постанова) господарський суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як на підставу накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник вказує на порушення ТОВ “Харат Стар” грошового зобов'язання зі здійснення оплати наданих позивачем послуг та виконаних робіт.

У той же час, суд вважає, що дії відповідача, пов'язані з невиконанням своїх обов'язків перед позивачем, так само, як наявність невеликого розміру статутного капіталу у ТОВ “Харат Стар”, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі у майбутньому та не є підставою, передбаченою законом, для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, у пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 роз'яснено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Позивачем не доведено, що ТОВ “Харат Стар” вчиняє дії, внаслідок яких майно, у тому числі грошові кошти, можуть зменшитись або зникнути у відповідача. Доказів цим твердженням не надано, а доводи позивача про неотримання відповідачем поштової кореспонденції не свідчить про вчинення відповідачем зазначених вище дій. Більш того, позивач не довів суду факту належності зазначеного у заяві рахунку в АТ «ПроКредит Банк» саме відповідачу, як і не довів факту наявності грошових коштів на цьому рахунку у сумі, на яку просить накласти арешт.

Вищий господарський суд України у постанові Пленуму № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість утруднення чи невиконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, суд вважає, що доводи заявника про утруднення чи неможливість виконання судового рішення у майбутньому є необгрунтованими, безпідставними та недоведеними.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ “Санфлауер Комюнікейшнс груп” про забезпечення позову.

Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника (позивача).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Санфлауер Комюнікейшнс груп” про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К.І.