ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3022/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Богатиря К.В.

Суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

Секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

від Анімаккорд ЛТД - Шендрік І.С., за довіреністю;

Представник ФОП Шкорупєєвої О.О. в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шкорупєєвої Олени Олексіївни

на рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року (суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.; дата складання повного тексту: 05.03.2018; час і місце оголошення рішення: 26.02.2018р. о 13:51 год.; 65119, м. Одеса, пр. Шевченка, 29; Господарський суд Одеської області, зала судових засідань № 12)

по справі № 916/3022/17

за позовом Анімаккорд ЛТД

до Фізичної особи-підприємця Шкорупєєвої Олени Олексіївни

про стягнення компенсації в сумі 64 000 грн.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Анімаккорд ЛТД звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузіна Юрія Віталійовича (далі - ФОП Кузін Ю.В.), в якому просило суд стягнути з останнього на свою користь грошові кошти в сумі 64 000 грн. в якості компенсації за порушення його майнових авторських прав на аудіовізуальний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позовні вимоги з посиланням, зокрема, на приписи статей 201,421, 423, 424, 426, 431, 432, 438, 439, 440, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 1, 7-9, 14, 15, 17, 50-53 Закону України «Про авторське право і суміжні права», мотивовано порушенням майнових прав компанії Анімаккорд ЛТД шляхом незаконного публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як частини цього аудіовізуального твору на стенді магазину «Мамины рецепты».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11 січня 2018 року залучено Фізичну особу-підприємця Шкорупєєву Олену Олексіївну (далі - ФОП Шкорупєєва О.О.) до участі у справі № 916/3022/17 в якості належного відповідача (а.с. 142-143).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року по справі № 916/3022/17 (суддя суду першої інстанції: Цісельський О.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ФОП Шкорупєєвої О.О. на користь компанії Анімаккорд ЛТД грошові кошти в сумі 17 620 грн. в якості компенсації за порушення майнових авторських прав та витрати на оплату судового збору в сумі 1 600 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність у нього виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1» та на його складові частини, в тому числі і на персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_2», а отже і наявність права захищати свої права, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Також, судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем майнових авторських прав компанії Анімаккорд ЛТД шляхом незаконного публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як частини цього аудіовізуального твору на стенді магазину «Мамины рецепты».

Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд керувався приписами пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права (заходи, що застосовуються, мають компенсувати збитки автора і зробити економічно недоцільними (унеможливити) подібні дії винної особи в майбутньому), дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме у мінімальному встановленому ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» розмірі - 10 мінімальних заробітних плат. У визначенні розміру компенсації на час прийняття рішення у справі судом застосовано розрахункову величину у розмірі 1 600 грн., у в'язку з чим сума компенсації склала 17 600 грн. (11 х 1 600 грн. = 17 600 грн.).

В задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції відмовив з огляду на те, що покладання на відповідача надміру високої суми компенсації не відповідатиме критеріям справедливості, добросовісності та розумності.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, Фізична особа-підприємець Шкорупєєва Олена Олексіївна звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування усіх обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року по справі № 916/3022/17 та відмовити Анімаккорд ЛТД у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на недоведеність факту порушення майнових авторських прав з огляду на те, що стенд магазину відповідача має тільки напис: Кондитерские изделия «Мамины рецепты», жодних зображень мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_3» на стенді не зображено (про що свідчить відео, надане відповідачем до позовної заяви). Жодного відношення до зображеної на відео фігури «Маші» відповідач не має і ніколи навіть його не бачив, крім як на відео, де загадково з'явилась ця фігура та так само загадково зникла. Яким чином позивач вирішив, що дана фігура належить відповідачеві, взагалі невідомо та не підтверджено жодним доказом.

Відео тривалістю чотири хвилини, яке знято позивачем тільки 04.08.2017 року, для суду першої інстанції виявилось належним доказом. Питання відповідача позивачеві, чому останній не зафіксував цей показ ще через проміжок часу, щоб довести, що дійсно використовується ця фігура відповідачем і тривалий час було проігноровано, а суд на це не звернув уваги.

На відео, яке позивач надав до суду, як доказ порушення авторських прав, чітко зазначено, що в приміщенні магазину, яке орендує відповідач, ані ніяких зображень, ані товарів ані їх реалізації із зображенням героїв мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» немає, виникає питання, яким чином відповідач порушив права позивача і з яких підстав взагалі пред'явлено даний позов до ФОП Шкорупєєвої О.О..

Як рішення суду так і доводи позовної заяви не містять обґрунтування, який саме факт порушення здійснено відповідачем; який причинний зв'язок між фігурою «Маші» на вулиці та магазином відповідача; в чому полягає шкода, завдана позивачу та яким діями; зв'язок між відповідачем та нібито порушенням прав позивача.

Крім того, апелянт зазначає, що при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та застосовувати розрахункову величину у розмірі прожиткового мінімуму, який на час звернення позивача до суду складав 1 600 грн. (Про що зазначив і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові по справі № 921/113/17-г/17 від 13 лютого 2018 року). З чого складається ціна пред'явленого позову у сумі 64 000 грн. є незрозумілим. А суд першої інстанції взагалі навів розрахунок, який суперечить вищевказаним нормам та зазначив в мотивувальній частині рішення, що обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 10 мінімальних заробітних плат, який складає 17 600 грн. (11*1 600 = 17 600), а в резолютивній частині рішення стягнуто взагалі 17 620 грн.

Не відповідають дійсним обставинам справи і доводи позовної заяви та рішення суду першої інстанції щодо звернення позивача з листом про мирне врегулювання спору на адресу відповідача, так як остання нічого не отримувала і про безпідставні звинувачення у свою адресу дізналась 07 лютого 2018 року, коли отримала копію позовної заяви.

Разом з тим, скаржник не погоджується зі стягнутою сумою судового збору з огляду на те, що судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але судом першої інстанції це проігноровано та стягнуто з відповідача судовий збір у повному обсязі незважаючи на часткове задоволення позову.

Більш детальніше доводи викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Анімаккорд ЛТД заперечує проти доводів ФОП Шкорупєєвої О.О. та просить рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року по справі № 916/3022/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження по справі № 916/3022/17 за апеляційною скаргою ФОП Шкорупєєвої О.О. на рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та роз'яснено учасникам справи про їх право не пізніше 5-ти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, із доказами направлення копій таких заяв іншим учасникам справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29 березня 2018 року справу № 916/3022/17 призначено до розгляду на 23 квітня 2018 року о 10:00 год.

В судове засіданні 23 квітня 2018 року представник ФОП Шкорупєєвої О.О. (відповідача) не з'явився без повідомлення про причини неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідний реєстр поштового відправлення ОАГС, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а також роздруківка з сайту Укрпошти. Вказані документи додані до матеріалів справи та в повній мірі свідчать про належне повідомлення зазначеної особи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги Одеським апеляційним господарським судом

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, явка представників учасників справи не визнавалась обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю уповноваженого представника ФОП Шкорупєєвої О.О..

Заяви та клопотання до суду не заявлялись.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10 грудня 2014 року між ТОВ «Маша та Ведмідь» (правовласник) в особі Генерального директора Управляючої організації ТОВ «РВТ Інвест» Боград Євгенії Тимофіївни та Компанією Анімаккорд ЛТД (набувач), яка заснована відповідно до законодавства Республіки Кіпр за реєстраційним номером НЕ 244451, в особі ОСОБА_6 від імені ДМ Сервісез Лімітед - директор, укладено Договір № ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_4») (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає та відчужує набувачеві виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

При цьому, пунктом 1 розділу А Договору зазначено, що аудіовізуальні твори - це кольорові анімаційні серіали «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» російською мовою, включаючи, але не обмежуючись вихідними матеріалами серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_4», елементи та об'єкти, що охороняються та є складовою частиною серій, в тому числі графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору.

Пунктами 1.1.1., 1.2., 1.4., 1.5. Договору визначено, що згідно цього договору правовласник передає та відчужує набувачеві виключне право на серії у повному обсязі у дати підписання відповідних актів передачі прав. Основні ідентифікуючі характеристики серій аудіовізуальних творів, виключне право на котрі підлягає передачі відповідно до цього договору, вказані у відповідних додатках до договору, що є невід'ємною частиною цього договору. Виключне право на аудіовізуальні твори передається та відчужується правовласником набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та будь-якій формі згідно умов цього договору. Виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника до набувача у день підписання актів прийомки прав.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачеві у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи та об'єкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_4», графічні зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього Договору.

Пунктом 7.1 Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом.

Додатком № 1 до Договору сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_4» та права, які підлягають відчуженню згідно Договору.

01 січня 2015 року сторони склали та підписали акт передачі прав № 1, у відповідності до якого правовласник згідно даного Акту та на дату підписання цього Акту, передав набувачеві виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори (серії з 14 по 26, з 30 по 47 аудіовізуального твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», серії з 1 по 26 аудіовізуального твору «ІНФОРМАЦІЯ_4»), а набувач прийняв це виключне право у повному обсязі.

Окремо слід відзначити, що господарськими судами з інших справ (зокрема зі справи № 916/4424/14; № 916/4907/15 та інші) встановлено наявність у ТОВ «Маша та Ведмідь» виключного права інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір (серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1»), що підтверджується авторським Договором замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 року (далі - Договір № ОК-2/2008) з додатками, укладеного між ТОВ Студія «Анімакорд» (Замовник) та ОСОБА_7 (Автор-виконувач), згідно якого останній зобов'язався створити і передати замовнику сценарій 8 серій дитячого серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - Твір); Додатком № 1 до Договору № ОК-2/2008 - технічне замовлення на розробку сценарію анімаційного дитячого серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1»; Додатком № 2 до Договору № ОК-2/2008 - щодо вартості робіт; актом здачі-приймання до Договору № ОК-2/2008 від 23.09.2008 року, згідно якого автор-виконувач передав, а замовник прийняв, у відповідності до умов названого авторського Договору, сценарій восьми серій, а також виключне право на цей сценарій; службовим завданням № 1/МиМ-С1 з додатками на створення аудіовізуального твору з режисером-постановником від 12.05.2008 року, згідно якого ТОВ Студія «Анімакорд» доручило режисеру-постановнику ОСОБА_8 в рамках виконання службового завдання створити авторським трудом творчого колективу службовий аудіовізуальний анімаційний твір - серію анімаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» під робочою назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5»; додатком № 1 до службового завдання - сценарій серії «ІНФОРМАЦІЯ_5» анімаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1»; додатком № 2 до службового завдання - календарно-постановочний план виробництва серії під попередньою назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5»; актом приймання фільму, відповідно до службового завдання № 1/МиМ-С1 від 12.05.2008 року, згідно якого ОСОБА_8 створив та передав ТОВ Студія «Анімакорд» анімаційний фільм; договором № 010601-МиМ від 08.06.2010 року про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1», укладеного між ТОВ Студія «Анімакорд» (Правоволоділець) та ТОВ «Маша и Медведь» (Правонабувач), згідно умов якого останньому в повному обсязі передане виключне право на аудіовізуальний твір (8 серій) - серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1». При цьому, пунктом 2 додатку № 1 до Договору № 010601-МиМ від 08.06.2010 року передбачено, що одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір Правоволоділець передає Правонабувачу в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою аудіовізуального твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів аудіовізуального твору, їх іменами, текстом), незалежно від того, чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в додатках до договору № 010601-МиМ.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» роз'яснено, що позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, та додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Положеннями ст. 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

За приписами ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

За змістом ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори (ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Статтею 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Проаналізувавши умови Договору № ММ-2 від 10 грудня 2014 року, додатки до нього та чинне законодавство, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у компанії Анімаккорд ЛТД виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «ІНФОРМАЦІЯ_1» та на його складові частини, в тому числі і на персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_2», а отже і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

Тобто, компанія Анімаккорд ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ «Маша та Ведмідь», в тому числі персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_2», який в силу статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Як зазначає позивач, Компанії Анімаккорд ЛТД стало відомо про те, що в магазині кондитерських виробів «Мамины рецепты», який знаходиться за адресою: м. Одеса, ж/м Радужний, 7а, незаконно здійснюється публічний показ самостійної частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом його публічного показу на стенді магазину.

04 серпня 2017 року представником Анімаккорд ЛТД особисто було здійснено відеофіксацію публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» на стенді магазину кондитерських виробів «Мамины рецепты», що знаходиться за адресою м. Одеса, ж/м Радужний, 7а.

При цьому, на 01 хв. 25 с. вищезазначеної відеофіксації, представником Анімаккорд ЛТД був зафіксований куток споживача, на якому розміщена копія свідоцтва фізичної особи-підприємця Кузіна Юрія Віталійовича, що дозволяє встановити, що саме ФОП Кузін Ю.В. здійснює там свою підприємницьку діяльність. Представник Правовласника звернувся з листом щодо припинення порушення авторського права та мирового врегулювання спору до ФОП Кузіна Ю.В., проте зазначений лист останнім було проігноровано.

За переконанням позивача, відповідач незаконно, без дозволу позивача, здійснив публічний показ персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2», як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», права на який належать компанії Анімаккорд ЛТД.

Для ідентифікації зображення, що розміщено на стенді магазину з персонажем «ІНФОРМАЦІЯ_2», як частиною аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивачем було надано порівняльну таблицю з аналізом відтворення кадру з зображенням мультиплікаційного персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з п'ятнадцятої серії мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1. Дальний родственик» із зображенням, що відтворено на стенді магазину «Мамины рецепты».

В обґрунтування заявленого позову, позивач зазначає, що відповідачем порушено виключні майнові права компанії Анімаккорд ЛТД, шляхом незаконного публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як частини цього аудіовізуального твору на стенді магазину «Мамины рецепты».

Використання мультиплікаційного персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» без належного дозволу, що привело до порушення майнових авторських прав Анімаккорд ЛТД, стало підставою для звернення останнім до Господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Як з`ясовано судовою колегією, в даному випадку предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

При цьому, позовні вимоги компанії Анімаккорд ЛТД направлені на стягнення з відповідача суми компенсації за порушення авторського права позивача, а також з метою недопущення повторного та рецидивного порушення на майбутнє та для досягнення присічного характеру, яка складає 20 мінімальних заробітних плат і на дату подачі позову становить 64 000 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, зокрема, що відповідачем було вчинено порушення виключних авторських прав компанії Анімаккорд ЛТД шляхом незаконного публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» (без відповідного дозволу позивача) з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як частини цього аудіовізуального твору на стенді магазину «Мамины рецепты» та факт використання якого було зафіксовано один раз - 04.08.2017 року, а також врахувавши засади справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум, як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, вирішив, що компенсацію належить визначити у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, виходячи із розміру однієї мінімальної плати на місяць, встановленої законодавством України станом на час прийняття рішення у справі. У зв'язку з цим, для визначення розміру компенсації суд застосовував розрахункову величину у розмірі 1 600,00 грн. та визначив, що компенсація за порушення відповідачем авторських прав компанії Анімаккорд ЛТД становить 17 600 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 418 ЦК України передбачено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч. 2-4 ст. 426 ЦК України).

Пунктом 2 частини 1 статті 441 Цивільного кодексу України встановлено, що використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

Аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими (ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжна права»).

За змістом ст. 443 ЦК України визначено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 440 ЦК України).

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти:1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; 9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; 10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; 11) імпорт примірників творів. Цей перелік не є вичерпним.

Автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Положеннями ч. 2 ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Крім того, як вже зазначалось вище, пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» роз'яснено, що позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, та додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Отже, судова колегія вважає, що розглянувши спір по суті, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність звернення компанії Анімаккорд ЛТД до суду з відповідним позовом, відсутності жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача правових підстав для використання на стенді магазину «Мамины рецепты» персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як частини цього аудіовізуального твору, та про порушення відповідачем виключних авторських прав позивача.

Доводи апелянта з питання відсутності факту використання ним персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на наступне.

Факт використання відповідачем персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» із аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» шляхом публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» у вигляді виносного стенду, розташованого на прилеглій території магазину «Мамины рецепты» підтверджується відеофіксацією, проведеною 04 серпня 2017 року представником Анімаккорд ЛТД та з якої вбачається, що в цей день на прилеглій території магазину «Мамины рецепты», де здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач, а саме біля вхідних дверей магазину, до яких ведуть сходи, знаходився вищезазначений виносний стенд із зображенням персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2».

З відеофіксації вбачається, що сходи, на яких розташований виносний рекламний стенд із зображенням персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2», ведуть безпосередньо до входу у приміщення, яке орендує відповідач для здійснення підприємницької діяльності. Іншого призначення вказані сходи не мають, тому не можуть бути використані для розміщення виносної реклами іншими особами без дозволу та відому власника приміщення або користувача в особі відповідача, який на день встановлення порушення авторських прав був орендарем цього приміщення. Факту використання вказаного приміщення разом із сходами іншою особою, окрім відповідача, жодними доказами не доведено.

Як встановлено Правилами благоустрою території міста Одеси (у новій редакції), затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-VI «Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси» (з внесеними змінами та доповненнями), балансоутримувач - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність. Згідно цих правил він несе відповідальність щодо благоустрою території що прилягає до споруди (в даному випадку до магазину кондитерських виробів «Мамины рецепты»).

Розділом 6 пунктом 6.9.5.1 Правил благоустрою території міста Одеси встановлено, що тимчасові виносні рекламні засоби можуть розташовуватися фізичними та юридичними особами на прилеглій території до їх об'єктів у спосіб, що не повинен перешкоджати руху пішоходів.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, стенд - це завершена комбінація обладнання та інших предметів для демонстрації товарів на виставкових заходах.

Торгові заклади використовують внутрішню та зовнішню рекламу.

Усі засоби зовнішньої реклами, за винятком образотворчої, спрямовано на передавання рекламних звернень потенційним покупцям безпосередньо в їхніх домівках.

Образотворча (художня) реклама подає рекламний матеріал за допомогою написів і рисунків на папері, картоні, фанері, металі, пластмасі тощо. Це можуть бути яскраво оформлені маленькі цінники, об'яви, плакати, вітражі, велетенські художні панно на вулицях і будинках. Характерною ознакою образотворчої реклами є те, що її призначено для одночасного огляду великою кількістю людей. Тому переважно образотворчою буває зовнішня реклама: афіші, плакати, щити, світлові табло; транспортна реклама: рекламні звернення у вагонах метро та потягів, тексти на зупинках транспорту, автобусні та тролейбусні плакати; змішані засоби: рекламні написи та інша інформація в таксі, на спеціалізованому транспорті; використання діапозитивів і короткометражних фільмів для показу в зовнішніх вітринах великих магазинів, написи на театральних завісах тощо.

Щодо визначення розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст. 431 ЦК України).

За приписами п. «Г» ч. 1, п. «Г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом «Г» цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Пунктом 51.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» роз'яснено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення

Пунктом 42 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» роз'яснено, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт «Г» частини другої статті 52 Закону № 3792-XII), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Приписи Цивільного кодексу України та Закону України «Про авторське право і суміжні права» не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених статтею 52 Закону. (Оглядовий лист Вищого господарського суду України № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 року «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про захист прав на об'єкти інтелектуальної власності (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)).

Судова колегія відзначає, що встановлені фактичні обставини справи свідчать про вчинення відповідачем разового порушення прав позивача на персонаж «ІНФОРМАЦІЯ_2» із аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «ІНФОРМАЦІЯ_1» шляхом публічного показу персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» у вигляді виносного стенду, розташованого 04.08.2017 року саме на прилеглій території магазину «Мамины рецепты», де здійснює свою підприємницьку діяльність відповідач, а саме біля вхідних дверей магазину, до яких ведуть сходи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно встановивши факт порушення авторських прав Анімаккорд ЛТД з боку ФОП Шкорупєєвої О.О., яке сталося у серпні 2017 року, з урахуванням фактичних обставин справи правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в межах встановленої статтею 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суми - 17 600 грн., тобто 11 мінімальних заробітних плат.

Поряд з цим, господарський суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення помилково визначив розмір компенсації у сумі 10 мінімальних заробітних плат, що вбачається із розрахунку суми компенсації, наведеним судом, а саме:

(11 помножити на 1 600 грн. становить 17 600 грн.)

- значення « 11» це сума мінімальних заробітних плат;

- значення 1 600 грн. це розрахункова величина на час прийняття рішення у справі.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який вступив в дію з 01 січня 2017 року, визначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників, та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн.

Спірне рішення прийнято місцевим господарським судом - 26 лютого 2018 року.

Станом на цей час відповідні зміни до Закону України «Про авторське право і суміжні права» не внесені.

Таким чином, судом першої інстанції вірно взято до уваги, що при визначенні розміру компенсації на час прийняття рішення у справі необхідно застосовувати розрахункову величину у розмірі 1 600 грн., оскільки виплата компенсації за порушення майнових авторських прав підпадає під ознаки «інших виплат», про які йдеться у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений Законом України «Про авторське право і суміжні права» на час прийняття рішення у справі, підлягав застосуванню як розрахункова величина в сумі 1 600 грн..

Аналогічна позиція викладені у постанові Верховного суду від 13 лютого 2018 року по справі № 921/113/17-г/17.

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права (заходи, що застосовуються, мають компенсувати збитки автора і зробити економічно недоцільними (унеможливити) подібні дії винної особи в майбутньому), суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 11 мінімальних заробітних плат, що складає 17 600 грн.

Саме таку правову позицію висловлено Вищим господарським судом України в постанові від 29 березня 2016 року по справі № 916/3350/15.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в сумі 17 600 грн., з яким погоджується судова колегія.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, фактично повторюють його доводи викладені у відзиві на позовну заяву, і яким місцевий суд вже дав належну оцінку, та на переконання колегії суддів не доводять помилковість прийнятого місцевим господарським судом рішення, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, однак допустив описку в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а саме в частині визначення розміру компенсації, що зазначено в мотивувальній частині даної постанови.

У зв'язку з таким, апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення її в редакції мотивувальної частини даної постанови Одеського апеляційного господарського суду.

Що стосується покладення судових витрат судом першої інстанції на відповідача, то з таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

В даному випадку спір по справі винник як наслідок неправомірних дій відповідача щодо порушення авторських прав позивача, у зв'язку з чим суд першої інстанції правомірно поклав на відповідача судові витрати у повному розмірі.

Між тим, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шкорупєєвої Олени Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2018 року (повний текст рішення) по справі № 916/3022/17 - змінити.

Мотивувальну частину рішення господарського суду викласти в редакції мотивувальної частини даної постанови Одеського апеляційного господарського суду.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

1.Позов - задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Шкорупєєвої Олени Олексіївни (65114, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Анімаккорд ЛТД (резидент Республіки Кіпр, Гріва Дігені, 82 Стефані Хауз, 2-й поверх, офіс 202, 3101, Лімасол, Кіпр; реєстраційний номер НЕ 244451) компенсацію у розмірі 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано судом 27.04.2018р.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя І.Г. Філінюк