ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

23.04.2018 Справа № 904/1473/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнесвектор", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія", м. Дніпро

про стягнення заборгованості та витребування майна

Суддя Ліпинський О.В.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнесвектор" (далі - Відповідач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за орендну плату у розмірі 303 720, 00 грн. та витребування майна, яке передано останньому на виконання умов договору оренди обладнання № 071215 від 07.12.2015 року, згідно з додатком № 1 до нього.

20.04.2018 до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за змістом якої Позивач просить суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" та іншим особам уповноваженим діяти від імені та/або за дорученням останнього здійснювати будь-яке відчуження чи обтяження рухомого майна (згідно переліку зазначеного в позові), що належить Позивачу;

- накласти арешт на рухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнесвектор", яке знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія";

- передати на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнесвектор" обладнання, яке знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія".

Згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 4 ст. 139 ГПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Необхідність вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-яке відчуження чи обтяження рухомого майна та накладення арешту обґрунтовано тим, що договір оренди, на підставі якого Відповідач користується майном Позивача припинився 26.03.2018, у звязку із спливом строку його дії. Однак, майно власнику повернуто не було, у звязку з чим останній просить застосувати дані заходи забезпечення з метою збереження власного майна.

Як вище встановлено судом, у заяві про вжиття заходів забезпечення позову Позивач просить вжити кілька заходів, при цьому, подана заява не містить жодного обґрунтування необхідності та доцільності вжиття такого заходу як передання майна на відповідальне зберігання Позивачу.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що заява Позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 139 ГПК України.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 139, ч. 7 ст. 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути заяву про вжиття заходів забезпечення позову заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1