КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2018 р. Справа№ 910/12961/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційних скарг Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»

на рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р.

у справі №910/12961/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв»

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області

2) Міністерства інфраструктури України

третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт»

третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області та Міністерства інфраструктури України про внесення змін до нотаріально посвідченого договору №РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» від 03.12.2015 р. в частині строку його дії з метою приведення договору у відповідність із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», виклавши п. 10.1 у наступній редакції: «Цей договір укладено строком на 5 років та діє з 03.12.2015 р. по 03.12.2020 р.»., а також про визнання за ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» права користування нерухомим майном - відкриті складські площі (інв. №63202 - літера на плані технічного паспорту ІІІ, площею 5051,0 кв.м.; інв. №63203 - літера на плані технічного паспорту ІV, площею 400,0 кв.м.; інв. №63204 - літера на плані технічного паспорту V, площею 8500,0 кв.м.), загальною площею 13951,0 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, у термін до 03.12.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для внесення змін до договору в частині строку його дії з метою приведення договору у відповідність з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.08.2017 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт».

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р. залучено до участі у справі Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2. Позов задоволено повністю. Внесено зміни до нотаріально посвідченого договору № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт», укладеного 03.12.2015 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв», в частині строку його дії з метою приведення договору у відповідність із частиною 1 статті 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», виклавши пункт 10.1 у наступній редакції: «Цей договір укладено строком на 5 років та діє з 03.12.2015 року до 03.12.2020 року». Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» право користування нерухомим майном - відкриті складські площі (інв. № 63202 - літера на плані технічного паспорту III, площею 5051,0 кв.м; інв. № 63203 - літера на плані технічного паспорту IV, площею 400,0 кв.м; інв. № 63204 - літера на плані технічного паспорту № V, площею 8500,0 кв.м), загальною площею 13951,0 кв.м, які розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, у термін до 03.12.2020 року. Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» судовий збір у розмірі 3200,00 грн.

Вказане рішення мотивовано тим, що укладення сторонами договору на менший термін, ніж зазначено у законі, не позбавляє орендаря права вимагати внесення зміни до договору оренди в цій частині в межах законодавчо встановленого мінімального терміну - п'ять років з дня укладення, в силу не встановлення обставин, які б свідчили про існування письмової самостійної пропозиції орендаря укласти договір оренди на менший термін, або відмови від пропозиції орендодавця продовжити договір оренди. Посилання відповідачів та третіх осіб щодо того, що строк дії договору № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт» від 03.12.2015 р., закінчився 31.12.2015 р. є передчасним з урахуванням приписів ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р. та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Визнати недійсним договір оренди державного нерухомого майна №РОФ-864 від 03.12.2015 р., як такий, що суперечить законодавству на підставі п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України. Також, ДП «Адміністрація морських портів України» будо подано доповнення до апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято у незаконному складі суду, з порушення норм матеріального і процесуального права та таким, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційних скарг заперечував, просив відмовити у їх задоволенні, рішення залишити без змін. Вважає, що рішення є правомірним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Також позивачем долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України», письмові та додаткові пояснення.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні повністю підтримав доводи викладені в апеляційних скаргах, просив скарги задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити. Вважає, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також відповідачем 1 було долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні повністю підтримав доводи викладені в апеляційних скаргах, просив скарги задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими. Також відповідачем 2 було долучено до матеріалів справи письмові пояснення.

Представник третіх осіб 1 та 2 в судовому засіданні повністю підтримав доводи викладені в апеляційних скаргах, просив скарги задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В ході розгляду даної справи позивачем була подана заява про зупинення апеляційного провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №915/996/17. Проте в судовому засіданні 23.04.2018 р. представник відмовився від вказаного клопотання у зв'язку з тим, що відпала підстава для такого зупинення, оскільки зазначена справа вже розглянута.

Також ДП «Адміністрація морських портів України» було подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Назарової О.С. Колегією суддів вказана заява розглянута та ухвалою суду від 23.04.2018 р. відмовлено у її задоволенні.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», вводяться в дію зміни до відповідних процесуальних законів. Зокрема, відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням викладеного, розгляд апеляційних скарг Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» здійснено за приписами ГПК України в новій редакції.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

03.12.2015 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області (орендодавець) та ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» (орендар) укладено договір № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт», посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1189, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - відкриті складські площі (інв. № 63202 - літера на плані технічного паспорту ІІІ, інв. № 63203 - літера на плані технічного паспорту IV, інв. № 63204 - літера на плані технічного паспорту V) загальною площею 13951 кв.м., розташованих за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт», вартість яких складає 2287560,00 грн., згідно з незалежною оцінкою станом на 31.12.2012 р.

Згідно п. 1.2. договору, нежитловий об'єкт належить державі в особі Міністерства інфраструктури України на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25.11.2014 р. за ідентифікаційним номером 29999397.

У відповідності до п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Позивач зазначає, що на момент підписання договору оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 р. був також чинний договір оренди № РОФ-864 від 01.03.2010 р. та майно було вже передано орендарю відповідно до акта приймання-передавання від 01.03.2010 р., тобто об'єкт оренди фактично вже знаходився у користування орендаря. З огляду на вказане, сторони договору оренди № РОФ-864 від 03.12.2015 р. погодили, що факт передачі об'єкту оренди до даного договору підтверджується актом приймання-передавання від 01.03.2010 р.

Положеннями п. 10.1. договору встановлено, що цей договір діє до тридцять першого грудня дві тисячі п'ятнадцятого року включно.

Позивач звернувся з позовом до суду про приведення положень договору № РОФ-864 оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт» у відповідність до норм ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», шляхом внесення змін до договору в частині строку його дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ (далі - Закон № 2269), державну політику у сфері оренди державного майна здійснюють Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2269, орендодавцями цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону № 2269).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 2269, ініціатива щодо оренди майна може виходити від фізичних та юридичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до ст. 6 цього Закону, пропозиція може надходити від орендодавців, зазначених у ст. 5 цього Закону.

Фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у ст. 5 цього Закону (ч. 1 ст. 9 Закону № 2269).

Частиною 2 ст. 9 Закону № 2269 визначено, що у разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Пунктом 1 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 р. № 460 (далі - Положення), визначено, що Мінінфраструктури є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Основними завданнями Мінінфраструктури є забезпечення формування та реалізація державної політики у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв'язку (п. 3 Положення).

Зі змісту пп. 63 п. 4 Положення вбачається, що згідно покладених на Мінінфраструктури завдань Міністерство здійснює відповідно до законодавства функції з управління об'єктами державної власності.

Правові основи управління об'єктами державної власності врегульовано положеннями Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 1 вересня 2006 р. № 185-V (далі - Закон № 185).

Згідно п. 30 ч. 1 ст. 6 Закону № 185, уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2269, відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, загулюється договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В ході розгляду даної справи, Мінінфраструктури наголошувало на тому, що до Міністерства документи на погодження оренди державного майна для укладення нотаріально посвідченого договору не надходили, не розглядались, а тому і будь-які рішення з цього питання Міністерством не приймались. Про наявність договору оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ) від 03.12.2015 р. № РОФ - 864 Мінінфраструктури стало відомо лише під час розгляду даної справи.

При цьому, РВ ФДМУ по Миколаївській області у своєму відзиві на позовну заяву зазначено про те, що 5 листопада 2015 р. позивач письмово звернувся до РВ ФДМУ по Миколаївській області із заявою про нотаріальне посвідчення діючого на той час Договору оренди від 01.03.2010 р. № РОФ-864.

Пунктом 4 ст. 209 ЦК України визначено, що на вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Тому, враховуючи вимогу позивача, 3 грудня 2015 р. був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. договір оренди від 01.03.2010 р. РОФ-864.

В пункті 10.1 нотаріально посвідченого договору РОФ-864 визначено, що цей договір діє до тридцять першого грудня дві тисячі п'ятнадцятого року включно. А тому, посилання позивача на те, що пункт 10.1 нотаріально посвідченого договору оренди № РОФ - 864 має бути приведений у відповідність до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а саме укладений на п'ять років з 03.12.2015 р. до 03.12.2020 р., є невірним розумінням відповідного пункту, оскільки, в ньому визначено кінцевий строк договору 31 грудня 2015 р. і представник позивача при нотаріальному посвідчені цього договору оренди, розумів, що строк його дії закінчиться 31.12.2015 р.

Зазначає, що таким чином за ініціативою позивача відбулось лише нотаріальне посвідчення існуючого договору оренди державного майна, а не укладання нового договору. При цьому, Мінінфраструктури не надавало своєї згоди на укладення будь-якого іншого договору оренди на державне майно - відкритих складських площ загальною площею 13951 кв.м., розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі ДП «Миколаївський МТП», у порядку, встановленому нормами Закону № 2269.

Судом першої інстанції не досліджено правової природи спірного нотаріально посвідченого договору та не зроблено висновку щодо правомірності його укладення відповідно до вимог законодавства, що має суттєве значення для прийняття рішення у справі (а.с. 20-25 т. 1).

В абз. 11 ч. 4 ст. 9 Закону № 2269 зазначено, що у разі якщо орган уповноважений управляти майном, не дає згоди на укладення договору оренди, орендодавець відмовляє в укладенні такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 03.12.2015 р. РВ ФДМУ по Миколаївській області у порядку ст. 9 Закону 2269 не зверталось до Міністерства з метою одержання погодження на передачу в оренду державного майна - відкритих складських площ загальною площею 13951 кв.м., розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться, на балансі ДП «Миколаївський МТП» та укладення нотаріально посвідченого договору оренди на вказане майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 2269, контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

У листі РВ ФДМУ по Миколаївській області від 21.09.2017 р. № 01-21-59 зазначено, що у період з 01.01.2015 р. по 03.12.2015 р. регіональне відділення не направляло листа до Мінінфраструктури в порядку ст. 9 Закону № 2269 з метою одержання погодження на передачу в оренду державного нерухомого майна - відкритих складських площ загальною площею 13951 кв.м. інв. № 410 відкритий склад № III новий інв. № 63202, відкритий склад № IV новий інв. №63203, відкритий склад № V новий інв. № 63204), розташованих за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі ДП «Миколаївський МТП». У період з 01.01.2014 р. по 03.12.2015 р. погодження чи дозвіл від Мінінфраструктури щодо можливості передачі в оренду зазначеного нерухомого майна, до регіонального відділення не надходило. Погодження від Мінінфраструктури щодо укладення нотаріально посвідченого оренди від 03.12.2015 р. № РОФ - 864, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Назаровою О.С. за реєстровим № 1189 на державне нерухоме майно, до регіонального відділення не надходило (а.с.165 т.2).

Таким чином в даному випадку правові підстави для укладання 03 грудня 2015 р. між відповідачем - 1 та позивачем договору № РОФ - 864 оренди державного нерухомого майна, - відсутні.

Зі змісту ст. 12 Закону № 2269 вбачається, що у разі укладення договору оренди державного нерухомого майна, орендодавець у п'ятиденний термін після підписання сторонами договору повідомляє про це орган, уповноважений управляти відповідним майном.

В оскаржуваному рішенні вказано, що у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону 2269 термін дії договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін дії договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. Суду не надано доказів в підтвердження існування заяви (письмової пропозиції) позивача укласти договір на менший, ніж значено у законі термін.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів звернення у порядку передбаченому Законом № 2269 до відповідача 1 з пропозицією орендувати державне нерухоме майно (відкриті складські площі), що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський МТП» та надання уповноваженим органом управління відповідної згоди на таку оренду. Господарським судом міста Києва під час розгляду даної справи вказане питання досліджено не було.

Отже, колегія суддів вважає, що спірний договір укладено всупереч вимогам ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2, 4 абз. 11 ст. 9, ст. 12 Закону № 2269.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 2269, передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Умовами пп. 7.1 п. 7 нотаріально посвідченого договору оренди від 03.12.2015 р. визначено, що орендодавець (відповідач - 1) зобов'язується передати орендарю (відповідач - 2) за участю балансоутримувача (третя особа - 2) в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до п. 12 нотаріально посвідченого договору оренди 03.12.2015 р., додаток № 2 - акт приймання-передавання орендованого майна є його невід'ємною та складовою частиною.

Однак, сторонами нотаріально посвідченого договору оренди від 03.12.2015 р. передача майна в оренду не здійснювалась, оскільки державне майно з оренди згідно договору від 01.03.2010 р. № РОФ-864 не поверталось, акт приймання-передавання орендованого майна за нотаріально посвідченим договором оренди від 03.12.2015 р. не підписувався.

Як зазначено вище, 01.03.2010 р. між ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та РВ ФДМУ по Миколаївській області укладено договір оренди державного майна № РОФ-864 - відкритих складських площ (інв. № 410) загальною площею 13951 кв.м., розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/17, що знаходяться на балансі ДП «Миколаївський МТП», відповідно до п. 10.1 якого цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.03.2010 р. до 31.01.2013 р.

Відповідно до акта приймання-передавання, який є додатком № 2 до договору оренди № РОФ - 864 від 01.03.2010 р. та є його невід'ємною і складовою частиною, вказане орендоване майно передано ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» у орендне користування.

У подальшому, 24.04.2013 р. договором № 2 про внесення змін до договору оренди державного нерухомого майна від 01.03.2010 р. № РОФ-864 (в редакції змін та доповнень, внесених договором № 1 від 20.09.2011 р.), копію якого надіслано до Мінінфраструктури листом № 14-08-00777 від 26.04.2013 р., у п. 10.1 внесено зміни щодо строку дії договору та викладено його в редакції, відповідно до якої цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31.01.2013 р. до 31.12.2015 р. включно.

У зв'язку із закінченням строку договору оренди державного нерухомого майна від 01.03.2010 р. № РОФ-864, на який його було укладено (31.12.2015 р.), ФДМУ по Миколаївській області листом від 04.01.2016 р. № 07/02 повідомив ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» про його припинення та висловив заперечення щодо подальшого використання об'єкта оренди без відповідної правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 2269, у разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди. Обов'язок негайного повернення майна у стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, закріплений за орендарем у п. 5.10 договору оренди № РОФ-864 від 01.03.2010 р.

РВ ФДМУ по Миколаївській області у вказаному листі також зазначено, що відповідно до умов договору № РОФ-864 від 01.03.2010 р. ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» зобов'язано протягом двадцяти робочих днів повернути Регіональному відділенню майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, а також просило ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» звільнити майно, що було об'єктом оренди за договором № РОФ-864 від 01.03.2010 р. та повернути його у володіння держави, підписавши з РВ ФДМУ по Миколаївській області у зазначений строк акт приймання-передавання.

З матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії договору № РОФ-864 від 01.03.2010 р. (діяв до 31.12.2015 р.) ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» не повернуто з оренди державне майно.

Даний факт також встановлено під час розгляду господарськими судами справи № 910/7003/16 за участю ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», РВ ФДМУ по Миколаївській області, Мінінфраструктури, ДП «Миколаївський МТП», ДП «АМПУ». Судом апеляційної інстанції по даній справі зустрічний позов РВ ФДМУ по Миколаївській області при розгляді справи №910/7003/16 було задоволено та вирішено виселити ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» з орендованого державного нерухомого майна.

У листі РВ ФДМУ по Миколаївській області від 21.09.2017 р. № 01-21/63 (копія якого наявна в матеріалах справи) зазначено, що державне нерухоме майно - відкриті складські площі загальною площею 13951 кв.м. інв. № 410, розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі ДП «Миколаївський МТП» передані ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» в орендне користування за актом приймання-передавання від 01.03.2010 р., що є додатком до договору оренди від 01.03.2010 р. № РОФ-864. З 03.12.2015 р. по теперішній час акт приймання-передавання державного нерухомого майна - відкритих складських площ загальною площею 13951 кв.м. інв. № 410, розташованих за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходяться на балансі ДП «Миколаївський МТП», між Регіональним відділенням та ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» не підписувався.

Отже, додатком № 2 до нотаріально посвідченого договору оренди від 03.12.2015 р. є акт приймання-передавання від 01.03.2010 р., який є додатком № 2 саме до договору оренди від 01.03.2010 р. № РОФ-864, тобто з попереднього договору оренди між цими ж сторонами та на той самий об'єкт.

Крім того, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 06 січня 2010 р. № 166-р «Про підготовку інвестиційних проектів у морських торговельних портах України» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 548-р «Про затвердження Стратегії розвитку морських портів України на період до 2038 року», Головою ДП «АМПУ» 16.05.2016 р. затверджено та Мінінфраструктури погодженого план розвитку морського порту Миколаїв на коротко- (до 2018 р.), середньо- (до 2023 р.) та довгострокову (до 2038 р.) перспективу (далі - План розвитку морського порту).

Згідно вказаного плану розвитку морського порту, майно, що є предметом спірного договору оренди державного нерухомого майна від 03.12.2015 р. №РОФ - 864, планується до використання при реалізації вказаного плану.

Вказані обставини встановлено Київським апеляційним господарським судом під час розгляду справи № 910/7003/16.

Окрім цього, задоволення заявлених позовних вимог призведе до порушення інтересів держави в частині реалізації плану розвитку Миколаївського морського торговельного порту.

Щодо посилань ДП «АМПУ» на розгляд справи судом першої інстанції у незаконному складі, то колегія суддів оцінює ці твердження критично, оскільки скаржником не наведено їх належного обґрунтування та не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження зазначених обставин.

Щодо посилань ДП «АМПУ» на необхідність визнання недійсним договору оренди державного нерухомого майна №РОФ-864 від 03.12.2015 р., як такий, що суперечить законодавству на підставі п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, то колегія суддів оцінює вказані посилання критично, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги щодо внесення змін до нотаріально посвідченого договору №РОФ-864 оренди державного нерухомого майна (відкритих складських площ), розташованого за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, що знаходиться на балансі ДП «Миколаївський морський торговельний порт» від 03.12.2015 р. в частині строку його дії з метою приведення договору у відповідність з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного і комунального майна», виклавши п. 10.1 у наступній редакції: «Цей договір укладено строком на 5 років та діє з 03.12.2015 р. по 03.12.2020 р.»., а також про визнання за ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» права користування нерухомим майном - відкриті складські площі (інв. №63202 - літера на плані технічного паспорту ІІІ, площею 5051,0 кв.м.; інв. №63203 - літера на плані технічного паспорту ІV, площею 400,0 кв.м.; інв. №63204 - літера на плані технічного паспорту V, площею 8500,0 кв.м.), загальною площею 13951,0 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Заводська, 23/17, м. Миколаїв, у термін до 03.12.2020 р. є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи третіх осіб, викладені ними в апеляційних скаргах, заслуговують на увагу, а тому останні підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 3 ч. 1 ст. 277, ст. 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити.

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2017 р. у справі №910/12961/17 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» (54002, м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1, ідентифікаційний код юридичної особи 32655926) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код юридичної особи 38727770) 3520 (три тисячі п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» (54002, м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1, ідентифікаційний код юридичної особи 32655926) на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14) 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» (54002, м. Миколаїв, вул. Громадянський узвіз, 1/1, ідентифікаційний код юридичної особи 32655926) в дохід Державного бюджету України 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 00 коп. недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Справу №910/12961/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, що передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Б.О. Ткаченко