ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.04.2018 Справа № 29/5005/6325/2011

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Калиниченко Л.М.

при секретарі судового засідання Бондаренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Куліченко М.В., посв.№1375 від 12.09.13р., ліквідатор ТОВ "Таміра"

від відповідача: Шульженко Д.Ю., дов.№ 202 від 22.02.18р., ПАТ "КБ"Хрещатик"

в засіданні приймали участь: Отцевич Є.Ю., дов.№ б/н від 05.02.18р., ТОВ "Люкстрейдінг"

розглянувши заяву ліквідатора ТОВ "Таміра" арбітражного керуючого Куліченко Максима Валерійовича, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", 01001, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.8-а,

про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки

у справі № 29/5005/6325/2011

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра", м. Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра",м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Краснопільська, 9 ()

про визнання банкрутом

Суть спору:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2011 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ«Таміра» за процедурою, передбаченою ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції до 19.01.2013).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2011 р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2015 р. ліквідатором ТОВ «Таміра» призначено арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1375 від 11.07.2013 р.).

18.01.2018р. ліквідатором ТОВ «Таміра» арбітражним керуючим Куліченком Максимом Валерійовичем в межах провадження у справі №29/5005/6325/2011 про банкрутство ТОВ «Таміра» було подано заяву до ПАТ «КБ «Хрещатик», в якій він просить визнати недійсним правочин ПАТ «КБ «Хрещатик» у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки, а саме: на нежитлові приміщення підвалу нижнього рівня №1-14; підвалу №16, 17-19, 17а, 22-27, 23а, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу №56б, 1-го поверху №64, 96,103, 104, 112, 114-117, 114а, 117а, 117б, 124, 124а, 125, 129, 129а; 2-го поверху №130, 145-148, 150-156, 171-173; 3-го поверху №174-179 в літ. «А-3», загальною площею 5 736,4 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська, буд.135/139 (далі - приміщення) на підставі Договору іпотеки №21/07-І від 26.11.2007р., укладеного між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Таміра», який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. та зареєстрований за №5703.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2018 р. заяву ліквідатора ТОВ «Таміра» арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято до розгляду в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Таміра».

30.01.2018 р. до господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора Куліченка М.В. надійшло електронною поштою клопотання за №02-14/37 від 29.01.2018 р. про витребування доказів, в якому заявник просить суд: витребувати в Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003,м. Харків, майдан Павлівський,1/3; ідентифікаційний код 03355057) матеріали реєстраційної справи щодо нежитлових приміщень підвалу нижнього рівня № 1-14; підвалу № 16, 17-19, 17а, 22-27, 23а, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу № 56 б, 1-го поверху № 64, 96, 103, 104, 112, 114-117, 114а, 117а, 1176, 124, 124а, 125, 129, 129а; 2-го поверху № 130, 145-148, 150-156, 171-173; 3-го поверху № 174-179 в літ. «А-3», загальною площею 5 736,4 м2, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139.

01.02.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшло уточнення ліквідатора за №02-14/50 від 01.02.2018 р. до клопотання №02-14/37 від 29.01.2018р. про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від01.02.2018 р. клопотання ліквідатора Куліченка М.В. за №02-14/37 від 29.01.2018р. з урахуванням уточнення за №02-14/50 від 01.02.2018 р. задоволено, витребувано в Комунального підприємства«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський,1/3; ідентифікаційний код 03355057) копії матеріалів реєстраційної справи щодо нежитлових приміщень підвалу нижнього рівня № 1-14; підвалу № 16, 17-19, 17а, 22-27, 23а, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу № 56 б, 1-го поверху № 64, 96, 103, 104, 112, 114-117, 114а, 117а, 1176, 124, 124а, 125, 129, 129а; 2-го поверху № 130, 145-148, 150-156, 171-173; 3-го поверху № 174-179 в літ. «А-3», загальною площею 5 736,4 м2, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139.

07.02.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшли:

- заява ТОВ «Люкстрейдінг» від 01.02.2018 р. про вступ у справу;

- заява ТОВ «Люкстрейдінг» за №б/н від 05.02.2018р. про залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача;

- заява ТОВ «Люкстрейдінг» №б/н від 05.02.2018р. про витребування доказів, а саме від Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61200, м.Харків, пл.Конституції, 7, 6-й пов.).

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2018 р. заяву ТОВ «Люкстрейдінг» за №б/н від 05.02.2018р.про залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача відхилено; заяву ТОВ «Люкстрейдінг» №б/н від 05.02.2018р. про витребування доказів відхилено.

08.02.2018 р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшли наступні документи:

- пояснення ТОВ «Голден Валлет» від 07.02.2018р. на заяву арбітражного керуючого Куліченко М.В. про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки;

- відзив ПАТ «КБ «Хрещатик» №3/374 від 06.02.2018р., в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик»;

- пояснення ТОВ «Люкстрейдінг» від 05.02.2018р., в яких ТОВ «Люкстрейдінг» просить відмови в задоволенні заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки;

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» №3/376 від 06.02.2018р. щодо залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради до участі у справі № 29/5005/6325/2011 про банкрутство ТОВ «Таміра» в межах заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик»;

- клопотання ПАТ «КБ «Хрещатик» №3/375 від 06.02.2018р. про витребування від Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61200, м. Харків, пл. Конституції, 7, 6-й поверх) оригіналу реєстраційної справи щодо спірного нерухомого майна, розташованого за адресою: м.Харків, вул.Плеханівська, 135/139;

- клопотання ПАТ «КБ «Хрещатик» №3/408від 07.02.2018р. про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від08.02.2018 р.:

- долучені до матеріалів справи пояснення щодо позову арбітражного керуючого Куліченка М.В., які надійшли від ТОВ «Люкстрейдінг» від 05.02.2018р.;

- долучені до матеріалів справи пояснення до заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки від 07.02.2018р., які надійшли від ТОВ «Голден Валлет»;

- долучений до матеріалів справи відзив ПАТ «КБ «Хрещатик» за № 3/374 від 06.02.2018р. про відмову в задоволенні позовної заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик»;

- визнано учасником провадження по справі №29/5005/6325/2011 про банкрутство ТОВ «Люкстрейдінг» (04119, м.Київ, вул.Зоологічна, буд.4-А, );

- відхилено клопотання ПАТ «КБ «Хрещатик» за №3/375 від 06.02.2018р. про витребування доказів, з тих підстав, що такі докази ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2018р. по справі № 29/5005/6325/2011 були витребувані;

- відхилено заяву ПАТ «КБ «Хрещатик» за №3/376 від 06.02.2018р. про залучення Комунального підприємства«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, як третьої особи, оскільки останнє не є власником спірного майна, а тільки проводить реєстрацію права власності на приміщення і являється реєстратором;

- задоволено клопотання ПАТ «КБ «Хрещатик» від 07.02.2018 р. за №3/408 про відкладення розгляду справи на іншу дату;

- судове засідання для розгляду заяви ліквідатора Куліченка М.В. від 18.01.2018р. про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки призначено на 20.02.2018 р. об 11:30.

20.02.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшли наступні документи:

- від ТОВ «Люкстрейдінг» заява за №б/н від 20.02.2018р. про непідсудність справи та направлення справи за встановленою законом підсудністю (вх. № 7838 від 20.02.2018р.);

- від ТОВ «Люкстрейдінг» заява за №б/н від 20.02.2018р. про зобов'язання арбітражного керуючого Куліченка М.В. усунути недоліки позовної заяви та відкладення розгляду справи (вх. № 7840 від 20.02.2018р.);

- від ТОВ «Люкстрейдінг» заява за №б/н від 20.02.2018р. про залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в якості учасника у справі за заявою арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину у вигляду звернення стягнення на предмет іпотеки (вх. № 7844 від 20.02.2018р.);

- клопотання арбітражного керуючого Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018 р. про захист порушених прав ТОВ «Таміра» у зв'язку з поважністю причин пропущення позовної давності (вх. № 7832 від 20.02.2018р.);

- клопотання арбітражного керуючого Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018р. про захист порушених прав ТОВ «Таміра» у зв'язку з поважністю причин пропущення позовної давності (вх. № 7835 від 20.02.2018р.);

- відповідь арбітражного керуючого Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018р. на відзив ПАТ «КБ «Хрещатик» (вх. № 7839 від 20.02.2018р.);

- заява арбітражного керуючого Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018р. про зміну предмету позову (вх. № 7841 від 20.02.2018р.);

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про зупинення провадження у справі за позовом арбітражного керуючого Куліченка В.М. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки (вх. № 7872 від 20.02.2018р.);

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про залучення Фонду гарантування вкладів учасником у справі про банкрутство (вх. № 7873 від 20.02.2018р.);

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про залишення позову без розгляду (вх. № 7876 від 20.02.2018р.);

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про непідсудність справи та направлення справи за встановленою законом підсудністю (вх. № 7878 від 20.02.2018р.);

- заява ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в якості учасника у справі про банкрутство (вх. № 7880 від 20.02.2018р.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.02.2018 р. долучені до матеріалів справи заяви та клопотання, які надійшли від учасників справи, зобов'язано арбітражного керуючого Куліченка М.В. в особі ліквідатора ТОВ «Таміра» у строк до 01.03.2018р. сплатити судовий збір у повному обсязі, розмір якого на день звернення з заявою до господарського суду Дніпропетровської області складав 3 524,00 грн. (1 762,00грн. х 2), відкладено розгляд заяви про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на 15.03.2018р. о 12:00.

15.03.2018р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшли доповнення до пояснень ТОВ «Люкстрейдінг» з урахуванням відповіді на відзив.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2018 р.:

- долучено до матеріалів справи подані 15.03.2018р. ТОВ «Люкстрейдінг» доповнення до пояснень з урахуванням відповіді на відзив від 14.03.2018р.;

- заяви ТОВ «Люкстрейдінг» за №б/н від 20.02.2018р. та ПАТ «КБ «Хрещатик» за № б/н від 19.02.2018р. про непідсудність справи та направлення справи за встановленою законом підсудністю - відхилено;

- заяву ТОВ «Люкстрейдінг» за №б/н від 20.02.2018р. про зобов'язання арбітражного керуючого Куліченка М.В. усунути недоліки позовної заяви та відкладення розгляду справи - відхилено;

- заяви ТОВ «Люкстрейдінг» за №б/н від 20.02.2018р., ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. та арбітражного керуючого Куліченка М.В. від 15.03.2018р. про залучення Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради в якості учасника у справі за заявою арбітражного керуючого Куліченка М.В. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину у вигляду звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено;

- визнано учасником провадження по справі № 29/5005/6325/2011 в рамках розгляду заяви ліквідатора ТОВ «Таміра» арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський,1/3; ідентифікаційний код 03355057);

- заяву ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про зупинення провадження у справі за позовом арбітражного керуючого Куліченка В.М. до ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання недійсним правочину у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки - відхилено;

- заяву ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про залучення Фонду гарантування вкладів учасником у справі про банкрутство - відхилено;

- заяву ПАТ «КБ «Хрещатик» за №б/н від 19.02.2018р. про залишення позову без розгляду - відхилено;

- заяву арбітражного керуючого Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018р. про зміну предмету позову (вх. № 7841 від 20.02.2018 р.)- задоволено; справу вирішено розглядати в межах заяви арбітражного керуючого Куліченка М.В. від 19.02.2018р. щодо зміни предмету позову, а саме: визнати недійсним правочин у вигляді звернення стягнення (шляхом позасудового врегулювання) на предмет іпотеки за Договором іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007р., укладеним між ВАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Таміра», який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. та зареєстрований за №5703, за яким 17.03.2011р. до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності за ПАТ «КБ «Хрещатик» на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення підвалу нижнього рівня № 1-14; підвалу № 16, 17-19, 17а, 22-27, 23а, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу № 56 б, 1-го поверху № 64, 96, 103, 104, 112, 114-117, 114а, 117а, 1176, 124, 124а, 125, 129, 129а; 2-го поверху № 130, 145-148, 150-156, 171-173; 3-го поверху № 174-179 в літ. «А-3», загальною площею 5 736,4 м2, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139, реєстраційний №10383773, що належали ТОВ «Таміра»;

- клопотання ТОВ «Таміра» в особі ліквідатора Куліченка М.В. за №б/н від 19.02.2018р. про захист порушених прав ТОВ «Таміра», у зв'язку з поважністю причин пропущення позовної давності (вх. № 7832 від 20.02.2018р.) та захист порушених прав ТОВ «Таміра», у зв'язку з поважністю причин пропущення позовної давності (вх. №7835 від 20.02.2018р.) вирішено розглянути до винесення господарським судом рішення (ухвали) по даній справі;

- відкладено розгляд справи на 26.04.2018 р. об 11:00.

У судовому засіданні 26.04.2018 р. було розпочато розгляд справи по суті.

Клопотань від представників сторін до початку розгляду справи не надійшло.

Ліквідатор ТОВ «Таміра» арбітражний керуючий Куліченко М.В. підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

ПАТ «КБ «Хрещатик», який є відповідачем по справі проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити у їх задоволенні, а також просить суд застосувати строк позовної давності, враховуючи наступне.

17.03.2011р. ПАТ «КБ «Хрещатик» в позасудовому порядку звернуло стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007р., укладеним між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Таміра» шляхом реєстрації за собою права власності на приміщення.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність - три роки.

Згідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України період позовної давності починається від дня коли особа могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник відповідача просить суд звернути увагу на той факт, що позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Дніпропетровської області у січні 2018 року, тоді як пройшло майже 7 років з дня вчинення спірного правочину.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідач не погоджується з доводами позивача стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач зазначив, що редакція ст.37 Закону України "Про іпотеку" від 23.02.2006р. не передбачала у позасудовому порядку можливості передачі права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання підставі застереження в іпотечному договорі, а зміни, внесені до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» Законом України від 25.12.2008 «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», якими застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, прирівняне за правовими наслідками до окремого договору між боржником і кредитором про задоволення вимог кредитора, не можуть бути застосовані до відносин, що складатися між учасниками судового спору у даній справі, які виникли до зазначених змін.

Відповідач просить суд врахувати позицію Верховного суду України від 10.10.2011р. у справі № 21-131а11 та від 18.09.2012р. у справі № 21-236а12, а саме.

Частина 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції, що діяла на час укладення договору іпотеки (до набрання чинності Законом № 800-V1), передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог, а статтею 37 зазначеного Закону, в цій же редакції, передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого відповідно до частини 2 статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Нова редакція статей 36, 37 Закону № 898-ІV, викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ПІ Перехідних положень Закону № 800-VІ, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення па предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнює їх. Аналіз наведених норм, як і Закон № 800-VІ в цілому, не дає підстав вважати, що законодавець ізприйняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Відповідач просить суд врахувати, що Договір іпотеки № 21/07-І від 26.11.2007 р. було укладено до внесення змін до Закону України «Про іпотеку» Законом України «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки міг слугувати як окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя так і відповідне застереження в іпотечному договорі.

Також, відповідач, посилається на ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку", в якій зазначено: іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання.

Відповідно до пунктів 4.2.. 4.3. Договору іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007 р.. укладений між ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та ТОВ «ТАМІРЛ», іпотекодержатель за 30 днів напереді іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо проти цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на власний розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: приймає у власність предмет іпотеки в рахунок погашення зобов'язань, забезпечених цією іпотекою в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». У випадку прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність, це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпротекодержателя на нерухоме майно

Також відповідач повідомив, що на адресу ТОВ «Таміра» та ПФ «Апія», 08.12.2010р. ПАТ «КБ «Хрещатик» направив вимогу про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання умов п .11.2 Договору іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007р. Після спливу 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником вимоги про усунення порушень (10.12.2010р.) ПАТ «КБ «Хрещатик» звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Відповідач також просить суд звернути увагу, що позивач безпідставно стверджує, що предмет іпотеки не було у встановленому законодавством порядку введено в експлуатацію, оскільки, з дня укладання Договору іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007р. жодної реконструкції приміщень не проводилось, у зв'язку з чим, право власності на нерухоме майно було зареєстровано за іпотекодавцем як на завершений об'єкт будівництва на підставі Договору купівлі-продажу від 11.07.2005р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим № 2622.

Враховуючи викладене, ПАТ «КБ «Хрещатик» просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ліквідатора ТОВ "Таміра" арбітражного керуючого Куліченко Максима Валерійовича, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", 01001, м.Київ, вул.Хрещатик, буд.8-а, про визнання недійсним правочину у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки, за Договором іпотеки №21/07-1 від 26.11.2007р.

ТОВ «Люкстрейдінг», який визнаний учасником по справі, підтримує позицію ПАТ «КБ «Хрещатик» у повному обсязі, вважає, що у суду достатньо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ліквідатора ТОВ "Таміра" арбітражного керуючого Куліченко Максима Валерійовича до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", м.Київ про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Дніпропетровської області,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2007р. між ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик» (іпотекодержатель) та ТОВ «Таміра» (іпотекодавець), яке є майновим поручителем ПФ «Апія» (позичальник), було укладено Договір іпотеки № 21/07-І, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. за реєстровим №5703 (далі - Іпотечний договір).

Згідно з умовами укладеного Іпотечного договору, в забезпечення виконання зобов'язань ПФ «Апія» за Генеральним кредитним договором №115-10-07/Г від 26.11.2007р., ТОВ «Таміра» передало в іпотеку ВАТ «КБ «Хрещатик»нежитлові приміщення, загальною площею 5736,4 кв.м., в т.ч. підвалу нижнього рівня № 1-14; підвалу № 16-17, 17а, 18-19, 22, 23, 23а, 24-27, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу № 56б загальною площею 2086,5 кв.м.; нежитлові приміщення 1-го поверху № 64, 96, 103, 104, 112, 114а, 115-117, 117а, 117б, 124, 124а, 125,129, 129а загальною площею 1623,8 кв.м.; нежитлові приміщення 2-го поверху № 130, 145-148, 150-156, 171-173 загальною площею 1846,5 кв.м.; нежитлові приміщення 3-го поверху № 174-179 загальною площею 179,6 кв.м. будинку літ. «А-3», який знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, буд. № 135/139.

Відповідно до пунктів 4.2., 4.3. Іпотечного договору іпотекодержатель за 30 днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: приймає у власність предмет іпотеки в рахунок погашення зобов'язань, забезпечених цією іпотекою в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У випадку прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність, це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

08.12.2010ПАТ «КБ «Хрещатик» було направлено на адресу ПФ «Апія» (позичальника) та ТОВ «Таміра» (іпотекодавця) претензії-вимоги про усунення порушень з зазначенням суми боргу та попередженням про звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки у разі невиконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором№115-10-07/Г від 26.11.2007 р., які були отримані ПФ «Апія»та ТОВ «Таміра» 10.12.2010р.

10.01.2011р. ПФ «Апія» у відповіді на претензію-вимогу банку просила розглянути можливість реструктуризації боргу та продовжити строк повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

10.01.2011р.ТОВ «Таміра» у відповіді на претензію-вимогу банку повідомило про обізнаність щодо існування заборгованості ПФ «Апія» за кредитним договором перед ПАТ «КБ «Хрещатик».

17.03.2011р. Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснило реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі застереження в Іпотечному договорі.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор посилається на наступне:

1) прийняття іпотекодержателем одноосібного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суперечило положенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 23.02.2006 р., що була чинною на момент укладення сторонами Іпотечного договору, оскільки між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «Таміра» не укладалось окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя;

2) заява ПАТ «КБ «Хрещатик» про державну реєстрацію права власності на приміщення не відповідала вимогам, встановленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5 (далі - Тимчасове положення);

3) в матеріалах інвентаризаційної справи відсутній звіт про оцінку предмета іпотеки, що суперечить п. 2.7. Тимчасового положення;

4) висновки про оцінку предметів іпотеки отримані з порушенням вимог законодавства України, встановлених для здійснення оціночної діяльності (замовником оцінки предмета іпотеки виступало ПАТ «КБ «Хрещатик», а не власник приміщень - ТОВ «Таміра»; відсутні докази звернення суб'єкта оціночної діяльності до ТОВ «Таміра» щодо проведення оцінки предмету іпотеки);

5) приміщення не були в установленому законодавством порядку прийняті в експлуатацію, а тому право власності на них не могло бути зареєстровано за банком;

6) при реєстрації права власності на предмет іпотеки не було проведено технічну інвентаризацію приміщень, що суперечить п. 3.9. Тимчасового положення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Позивач вважає, що ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції від 23.02.2006 р. не передбачала у позасудовому порядку можливості передачі права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі застереження в іпотечному договорі, а зміни, внесені до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Законом України від 25.12.2008 р. «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», якими застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, прирівняне за правовими наслідками до окремого договору між боржником і кредитором про задоволення вимог кредитора, не можуть бути застосовані до відносин, що складалися між учасниками судового спору у даній справі, які виникли до зазначених змін.

З даною позицією позивача погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладення Іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону України «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» №800-VI від 25.12.2008 р.) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладення Іпотечного договору) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції Закону України «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» №800-VI від 25.12.2008 р.) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналіз наведених норм в їх системному зв'язку дає підстави для висновку, що нова редакція статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу ІІІ Перехідних положень Закону України «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» №800-VI від 25.12.2008 р., не змінила встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнила їх. Вказані норми не дають підстав вважати, що законодавець із прийняттям названого закону обмежив коло іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог кредитора, на підставі яких за іпотекодержателем може бути зареєстровано право власності на предмет іпотеки, лише тими договорами, які укладені після набрання чинності цим Законом.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 10.10.2011р. у справі №21-131а11, від 18.09.2012 р. у справі №21-236а12, постановах Вищого господарського суду України від 25.09.2017 р. у справі №923/449/16,від 07.12.2017 р. у справі №915/267/17, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.07.2015 р. у справі №К/800/34420/15, постанові Вищого адміністративного суду України від 05.06.2014 р. у справі №К/9991/79381/12.

Таким чином, незважаючи на те, що Договір іпотеки №21/07-І від 26.11.2007 р. було укладено до внесення змін до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Законом України «Про запобігання випливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки міг слугувати як окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, так і відповідне застереження в іпотечному договорі.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України, можна дійти висновку, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду, та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 28.09.2016 р. у справі №6-1243цс16).

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає помилковими твердження ліквідатора, що на момент укладання Іпотечного договору ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначала укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя єдиною можливістю переходу права власності на предмет іпотеки в позасудовому (добровільному) порядку та єдиною правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Що стосується процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок якої ПАТ «КБ «Хрещатик» набуло права власності на приміщення, то така процедура, за висновком суду, відбулась у повній відповідності до вимог Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до пунктів 4.2., 4.3. Договору іпотеки №21/07-І від 26.11.2007 р. іпотекодержатель за 30 днів попереджає іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконані, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: приймає у власність предмет іпотеки в рахунок погашення зобов'язань, забезпечених цією іпотекою в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У випадку прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність, це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

На виконання умов п. 4.2. Договору іпотеки №21/07-І від 26.11.2007 р. та ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «КБ «Хрещатик» 08.12.2010 р. було направлено на адресу ТОВ «Таміра» (іпотекодавця) та ПФ «Апія» (позичальника) вимоги про усунення порушень з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимог, які були отримані ТОВ «Таміра» та ПФ «Апія» 10.12.2010 р., що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, 30-ти денний строк попередження сплив 10.01.2011р.

Посилання ліквідатора на те, що претензія-вимога, направлена банком ТОВ «Таміра», не відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку», спростовується змістом даної претензії-вимоги, яка дослівно відтворює положення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та жодним чином не суперечить останнім.

Відповідно до п. 2.7. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5, для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, реєстратору БТІ, крім документів, передбачених Положенням, необхідно також надати:

- завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, у якій має бути зазначено стислий зміст порушених зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги;

- документ, який підтверджує сплив тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі;

- звіт про оцінку предмета іпотеки, складений після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі;

- витяг з Державного реєстру іпотек, виданий після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі;

- витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про наявність/відсутність заборони та/або арешту нерухомого майна, виданий після спливу строку, вказаного у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі.

В пункті 1 Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно (Додаток 2 до Тимчасового положення) одним із таких документів визначено договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, після спливу 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником вимоги про усунення порушень, ПАТ «КБ «Хрещатик» на цілком законних підставах вирішило звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, для чого подало до КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» всі необхідні документи, передбачені Тимчасовим положенням, у тому числі договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та звіт про оцінку предмета іпотеки.

Посилання ліквідатора на недоліки в оформленні заяви ПАТ «КБ «Хрещатик» про державну реєстрацію прав, а також на проведення оцінки предмета іпотеки без залучення ТОВ «Таміра», не приймаються судом до уваги, оскільки це жодним чином не вплинуло на законність процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та не призвело до порушення будь-яких прав ТОВ «Таміра» як іпотекодавця, адже положеннями Закону України «Про іпотеку» та умовами Іпотечного договору не передбачено обов'язку іпотекодержателя узгоджувати оцінку майна з іпотекодавцем та повідомляти останнього про таку оцінку.

Суд також не погоджується з посиланнями позивача на недійсність Договору про оцінку майна, укладеного між ПАТ «КБ «Хрещатик» та СОД ФОП Могилевська А.О., оскільки позивачем не доведено, що даний договір порушував публічний порядок. Вказаний договір не визнавався судом недійсним та в силу положень ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» був належною підставою для проведення оцінки предмета іпотеки.

Твердження позивача, що предмет іпотеки не було у встановленому законодавством порядку введено в експлуатацію, судом відхиляються, з огляду на їх недоведеність та суперечність відомостям Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно яких право власності на приміщення було зареєстровано за іпотекодавцем як на завершений об'єкт будівництва.

Щодо доводів позивача про не проведення технічної інвентаризації приміщень перед реєстрацією переходу права власності, то відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 23.10.2012 р. у справі № 21-310а12 та від 05.02.2013 р. у справі 21-415а12, у разі реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, дані стосовно нерухомого майна, в тому числі його технічні характеристики, право щодо якого реєструється, вже містяться у Реєстрі прав, а тому проведення поточної технічної інвентаризації нерухомого майна у разі реєстрації переходу права власності відповідно до Закону № 1952-ІV та Тимчасового положення є обов'язковою лише за умови встановлення обставин щодо змін у його технічному стані.

Оскільки сторони за умовами Договору іпотеки №21/07-І від 26.11.2007 р. домовились не змінювати стан предмета іпотеки (п. 3.1.6., 3.1.7.) й докази такої зміни були відсутні (жодних добудов та реконструкцій виявлено не було, а планування відповідало попередній інвентаризації, що підтверджується Актом перевірки від 14.03.2011 р.), у ПАТ «КБ «Хрещатик» були наявні підстави здійснити державну реєстрацію переходу права власності відповідно до Іпотечного договору без проведення поточної технічної інвентаризації.

Отже, за висновком суду, ПАТ «КБ «Хрещатик» у відповідності до вимог чинного законодавства та умов Іпотечного договору вчинило всі необхідні дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі, а відтак, на законних підставах набуло право власності на приміщення.

У своєму відзиві ПАТ «КБ «Хрещатик» посилалось також на пропуск позивачем строків позовної давності для звернення до суду з даним позовом, що розцінюється судом як заява відповідача про застосування строків позовної давності.

Дії по зверненню стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №21/07-І від 26.11.2007р. були вчинені ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» 17.03.2011 р., а ліквідатор ТОВ «Таміра» звернувся з даним позовом 18.01.2018 р., тобто майже через сім років після реєстрації за ПАТ «КБ «Хрещатик» права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до п. 570 рішення ЄСПЛ від 20.09.2011 р. у справі «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» та п. 51 рішення ЄСПЛ від 22.10.1996 р. у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Отже, практика ЄСПЛ свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»). Відтак, відповідач має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю.

Інститут строків в цивільному праві сприяє досягненню юридичної визначеності у приватноправових відносинах, а також стимулює учасників цивільних правовідносин добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (постанова Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі №6-2469цс16).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Таміра», в інтересах якого діє ліквідатор Куліченко М.В., дізналось про звернення стягнення на предмет іпотеки ще у 2011 році, що підтверджується позовною заявою ТОВ «Таміра» про визнання незаконним рішення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на приміщення за ПАТ «КБ ХРЕЩАТИК», яка розглядалась в межах справи №5023/3123/11.

Посилання ліквідатора, викладені у клопотаннях про захист порушених прав ТОВ «Таміра» у зв'язку з поважністю причин пропущення позовної давності (вх. № 7832 від 20.02.2018 р., вх. № 7835 від 20.02.2018 р.), судом відхиляються, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 13.01.2016 р. у справі №3-1157гс15, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не встановлено спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника), а тому помилковим є висновок, що початок перебігу строку позовної давності є днем, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про оспорювані правочини.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 р., якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії. У зв'язку з наведеним господарськими судами не можуть братися до уваги також доводи новопризначеного (новообраного) керівника підприємства, установи, організації про те, що він дізнався про порушене право очолюваної ним юридичної особи лише з часу свого призначення (обрання), оскільки позовна вимога заявляється про захист прав саме юридичної особи, а не прав її керівника.

Отже, враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом у січні 2018 р. (через майже сім років після вчинення оскаржуваних дій по зверненню стягнення на предмет іпотеки), позов ним поданий не у власних інтересах, а в інтересах ТОВ «Таміра», якому було відомо про звернення стягнення на предмет іпотеки з березня 2011 року, суд погоджується з відповідачем, що позивачем в даному випадку був пропущений строк позовної давності й наведені ним причини пропуску такого строку не можуть бути визнані поважними.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, суд в даному випадку не може відмовити у задоволенні позову, у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки за змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 р.).

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову ліквідатора ТОВ «Таміра» арбітражного керуючого Куліченка М.В. про визнання недійсним правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, не у зв'язку зі спливом позовної давності, а у зв'язку з його необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)» спори, передбачені ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Керуючись статтями 2, 12, 73, 74, 76, 75-79, 86, 91, 129, 232, 233, 234, 235, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.10, 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Таміра» арбітражного керуючого Куліченка Максима Валерійовича до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», за участю: Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдінг», Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради про визнання недійсним правочинуу вигляді звернення стягнення (шляхом позасудового врегулювання) на предмет іпотеки за Договором іпотеки №21/07-І від 26.11.2007 р., укладеним між ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик», та ТОВ «Таміра», який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. та зареєстрований за №5703, за яким 17.03.2011 р. до Реєстру прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності за ПАТ «КБ «Хрещатик» на об'єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення підвалу нижнього рівня №1-14; підвалу №16, 17-19, 17а, 22-27, 23а, 39, 39а, 39б, 41, 43, 44, 46, 47, 49, 52-56, 56а; антресолі підвалу №56б, 1-го поверху №64, 96,103, 104, 112, 114-117, 114а, 117а, 117б, 124, 124а, 125, 129, 129а; 2-го поверху №130, 145-148, 150-156, 171-173; 3-го поверху №174-179 в літ. «А-3», загальною площею 5 736,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 135/139, реєстраційний номер 10383773, що належали ТОВ «Таміра».

Витрати по справі покласти на позивача.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у 10-ти денний строк до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали складено - 27.04.18р.

Суддя Л.М. Калиниченко