ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018

Справа № 910/2214/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» (69032, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПІВДЕННЕ ШОСЕ, будинок 15)

до

про

Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (02090, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛОБАЧЕВСЬКОГО, будинок 23-В)

стягнення заборгованості у розмірі 2 033,05 грн

Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (надалі також – «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 2 033,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов’язань з надання послуг за Договором № 09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 14.08.2012 та повернення залишку попередньо оплачених Позивачем коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/2214/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

10.04.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до справи додаткових письмових доказів.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.02.2018 була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 06.03.2018 уповноваженим особам Позивача та Відповідача.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

07.08.2012 між Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» (Замовник) було укладено Договір № 09/№1106-ІМ/199Д(2012), предметом якого є послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів імпортованої продукції на умовах і за тарифами, визначеними постановою КМУ від 26.07.2001 № 915 зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 2.1.1, 2.1.3 Договору, виконавець зобов’язується надати послуги з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів, визначені розділом 1 Договору. За підсумками кожного місяця, відповідно до суми оплати, здійсненої замовникам, надати акт про надання послуг (акт).

Згідно з п. 2.3.2 Договору, замовник зобов’язується прийняти послуги, зазначені в п. 1 Договору, та протягом десяти робочих днів з дня відправлення виконавцем або отримання акту представником замовника, направити виконавцю підписаний акт. У випадку, коли виконавець протягом вказаного періоду не отримує від замовника підписаного акту, або обґрунтовану відмову від його підписання, в день закінчення вказаного строку, такий акт вважається прийнятим замовником, а послуги належне наданими та прийнятими без зауважень.

За підсумками кожного місяця сторони підписують акт про надання послуг. (п. 3.4 Договору)

Відповідно до п. 4.1 Договору, ціна договору складається із сум, визначених у відомостях, наданих замовником, які є невід’ємною частиною цього договору, остаточна сума по кожній партії продукції підтверджується у акті, виходячи з п. 2.3.2 Договору.

За приписами п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 08.05.2014, замовник зобов’язується здійснити 100% передоплату послуг виконавця шляхом перерахування коштів на його спеціальних рахунок в Державному казначействі України. В платіжному документі замовник зобов’язаний вказати номер та дату договору.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014. У разі відсутності письмових заяв сторін про розірвання договору за два місяця до закінчення терміну дії зазначеного в р. 11.1 Договору, договір вважаться пролонгованим на той же строк і на тих же умовах. (п.п. 11.1, 11.2 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 07.08.2012 в період з серпня 2012 року по серпень 2014 року Позивачем було перераховано на рахунок Відповідача грошові кошти у загальному розмірі 145 228,39 грн, що підтверджується виписками по рахунку Позивача. (а.с. 102-149)

Також, на виконання умов на виконання умов Договору №09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 07.08.2012 в період з вересня 2012 року по серпень 2014 року Відповідачем було надано послуги на загальну суму в розмірі 143 195,34 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг). (а.с. 79-101)

22.01.2018 Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію щодо повернення залишку коштів, сплачених за переоплатою в розмірі 2 033,05 грн, яка був отриманий останнім 06.02.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 17-18)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що станом на 16.02.2018 розмір передплачених та отриманих Відповідачем коштів за Договором, на які останнім не було надано послуги, становить 2 033,05 грн. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов’язань у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем з повернення попередньої оплати в розмірі 2 033,05 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» є обґрунтованими з огляду на таке.

Внаслідок укладення Договору № 09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 14.08.2012 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 07.08.2012 в період з серпня 2012 року по серпень 2014 року Позивачем було перераховано на рахунок Відповідача грошові кошти в якості передплати послуг у загальному розмірі 145 228,39 грн, що підтверджується виписками по рахунку Позивача. (а.с. 102-149)

Як встановлено Судом, на виконання умов Договору №09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 07.08.2012 в період з вересня 2012 року по серпень 2014 року Відповідачем було надано послуги на загальну суму в розмірі 143 195,34 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг), які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с. 79-101)

22.01.2018 Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію щодо повернення залишку коштів, сплачених за переоплатою в розмірі 2 033,05 грн, яка був отриманий останнім 06.02.2018, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 17-18). Вказана претензія залишилась Відповідачем без відповіді та реагування.

Таким чином, заборгованість Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною перед Позивачем за Договором №09/№1106-ІМ/199Д(2012) від 07.08.2012 становить 2 033,05 грн.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували доводи Позивача або ж підтверджували повернення Відповідачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» в розмірі 2 033,05 грн.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не надав послуги та не здійснив повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 2 033,05 грн - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною на користь Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2 033,05 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 – 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЛОБАЧЕВСЬКОГО, будинок 23-В, ідентифікаційний код 20077743) на користь Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ АЛЮМІНІЄВИЙ КОМБІНАТ» (69032, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ПІВДЕННЕ ШОСЕ, будинок 15, ідентифікаційний код 00194122) заборгованість у розмірі 2 033 (дві тисячі тридцять три) грн. 05 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 квітня 2018 року

Суддя           О.В. Чинчин