ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. м. Рівне

Справа № 918/144/18

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради

про стягнення заборгованості в сумі 9 179 грн. 85 коп.

в судовому засіданні приймали участь:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 01-10/1 від 02.01.2018 р.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 8093114MB50848.

У судовому засіданні 17 квітня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (далі - відповідач, Підприємство) про стягнення заборгованості в сумі 9 179 грн. 85 коп., з яких: 8 682 грн. 33 коп. - пеня, 497 грн. 52 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 3012/15-ТЕ-28 від 25.11.2014 року, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення 8 682 грн. 33 коп. - пені, 497 грн. 52 коп. - 3% річних.

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року позовну заяву від 01.03.2018 р. № 14/4-229 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 квітня 2018 року.

17 квітня 2018 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 03.04.2018 р. № 01-10/105 з додатками (а.с. 71-75), в якому останній нараховану суму пені та 3% річних визнає частково. Зазначає, що несвоєчасність сплати Підприємством за спожитий газ зумовлена заборгованістю з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування. Крім того зазначає, що Підприємством було укладено договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", а також підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", де однією із учасників розрахунків є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Також зазначає, що відповідно до спільного протокольного рішення, підписаного 16 квітня 2015 року, 23 квітня 2015 року, Підприємством отримано та перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 350 757 грн. 49 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 23 квітня 2015 року № 2 (копія долучена до відзиву). Зазначені документи не враховано позивачем та нараховано пеню, що складає 337 грн. 08 коп., і 3% річних - 16 грн. 85 коп., за період з 16 квітня 2015 року по 23 квітня 2015 року. Крім того зазначає, що 12 травня 2015 року було підписано спільне протокольне рішення, розрахунки за яким проведені 18 травня 2015 року на суму 55 975 грн. 34 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 18 травня 2015 року № 3 (копія долучена до відзиву). Зазначені документи не враховано позивачем та нараховано пеню, що складає 19 грн. 55 коп., і 3% річних - 0 грн. 97 коп., за період з 12 травня 2015 року по 18 травня 2015 року. Відтак, відповідач не згідний із нарахованою сумою пені, що становить 356 грн. 63 коп. і 3% річних в сумі 17 грн. 82 коп. та просить відмовити позивачеві у задоволенні позову на загальну суму 374 грн. 45 коп.

У судовому засіданні 17 квітня 2018 року представник відповідача позов частково заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 03.04.2018 р. № 01-10/105.

Представник позивача в судове засідання 17 квітня 2018 року не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення (а.с. 70). Крім того, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи належне повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 17.04.2018 р., суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2014 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - Продавець) та Комунальним підприємством "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (далі - Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 3012/15-ТЕ-28, згідно якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору (далі - Договір) (а.с. 13-18).

В подальшому між сторонами укладено ряд Додаткових угод.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що газ, який продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (п. 9.3. Договору).

На виконання умов Договору, в період з січня 2015 року по квітень 2015 року, з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивачем було передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 2 623 845 грн. 86 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 24-30).

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов Договору, за поставлений природний газ розраховувався, однак із порушенням встановлених договором строків оплати поставленого природного газу.

Наведені вище обставини і стали підставою для звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до суду з даним позовом, в якому він просить стягнути з відповідача пеню в сумі 8 682 грн. 33 коп. та 3% річних в сумі 497 грн. 52 коп.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до cт. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи на підставі постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 р. № 20 Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департамент фінансів Рівненської облдержадміністрації, Підприємством та НАК "Нафтогаз України" підписали Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2320 від 16.04.2015 р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України та Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1000 від 12.05.2015 р. за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (а.с. 34-36, 38-40).

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, уклавши протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили спосіб виконання зобов'язань за договором, змінили порядок і строки проведення розрахунків за договором, і не передбачили нарахування будь-яких штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до пункту 3 Спільних протокольних рішень, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок. Спільними протокольними рішеннями передбачено надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінено строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 25.11.2014 р. № 3012/15-ТЕ-28.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, не спростованого відповідачем (а.с. 9а-12), часткове погашення заборгованості здійснювалося наступним чином: 350 757 грн. 49 коп. сплачено 23 квітня 2018 року за Спільним протокольним рішенням № 2320 від 16.04.2015 р.; 55 975 грн. 34 коп. сплачено 18.05.2015 р. за Спільним протокольним рішенням № 1000 від 12.05.2015 р.

Як вбачається з розрахунку позивача, останнім не нараховується пеня та 3% річних на 23.04.2015 р. Відтак посилання відповідача щодо нарахування позивачем на зазначений період спростовуються матеріалами справи.

Крім того, як вбачається з розрахунку позивача, останнім також не нараховується пеня та 3% річних на 18 травня 2015 р. Відтак посилання відповідача щодо нарахування позивачем на зазначений період спростовуються матеріалами справи. Також з розрахунку позивача вбачається, що останнім здійснено нарахування 18.05.2015 р. на суми, які не входять до Спільного протокольного рішення № 1000 від 12.05.2015 р., а на залишок заборгованості за спожитий природний газ з урахуванням оплати згідно Спільного протокольного рішення № 1000 від 12.05.2015 р.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 230 ГК України необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Таким чином, суд зазначає, що на вказані платежі згідно розрахунку позивача поширюються умови договору щодо нарахування покупцеві пені за прострочення оплати (п. 7.2), а також положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 230 ГК України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього Договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум пені в розмірі 8 682 грн. 33 коп. та 497 грн. 52 коп. 3% річних, суд дійшов висновку про те, що вони є обґрунтованими та арифметично вірними, а тому позовні вимоги про стягнення вказаних сум підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради про стягнення заборгованості в сумі 9 179 грн. 85 коп., з яких: 8 682 грн. 33 коп. - пеня, 497 грн. 52 коп. - 3% річних, є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Рівнерайкомуненергія" Рівненської районної ради (35350, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Квасилів, вул. Молодіжна, буд. 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, ) 8 682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 33 коп. пені, 497 (чотириста девяносто сім) грн. 52 коп. 3% річних та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 20 квітня 2018 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6);

3 - відповідачу рекомендованим (35350, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Квасилів, вул. Молодіжна, буд. 14).