ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2018 Справа № 920/5/18
м. Суми

За позовом Сумської міської ради, м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДВС», м. Київ

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

Суддя Котельницька В.Л.

за участю представників сторін в режимі відеоконференції:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №00545 у редакції, наведеній у пункті 1 прохальної частини позову; а також просив покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, проти вимог позивача заперечує з підстав, викладених у відзиві, зокрема, зазначає, що спірний договір припинив свою дію внаслідок відмови відповідача від свого переважного права на його поновлення. Докази направлення відзиву позивачу надані відповідачем суду.

Позивач 22.02.2018 подав до суду відповідь на відзив, проти доводів відповідача заперечує та просить суд позов задовольнити.

Також представник позивача подав до суду заяву № 106/18юр від 21.02.2018 про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви, у якій просить суд вважати вірним у п.1 Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2012 термін дії договору «до тридцятого листопада 2021 року».

Відповідач заперечення не подав, таке неподання представник відповідача пояснював відсутністю у нього такої необхідності.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Явку представника відповідача у судове засідання зясувати не виявилось можливим через відсутність доступу до мережі Інтернет з боку провайдера ТОВ «Технічний центр ОСОБА_2», у звязку з чим відеоконференція між Господарським судом м. Києва та Господарським судом Сумської області у даній справі, призначена на 18.04.2018 на 12 год. 00 хв., не відбулась (що підтверджується відповідним актом № від 18.04.2018).

Беручи до уваги факт відсутності у суду можливості відкласти розгляд справи по суті на іншу дату у звязку із спливом строку, встановленого ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними у ній доказами за відсутності представників сторін.

Розгляд справи по суті був розпочатий у судовому засіданні 30.03.2018. Так, представник позивача у судовому засіданні, яке відбулось 30.03.2018, при розгляді справи по суті позовні вимоги та відповідь на відзив підтримав, просив суд позов задовольнити; представник відповідача у судовому засіданні 30.03.2018 підтримав поданий ним відзив на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив:

18.05.2012 між сторонами у справі був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов пункту 1.1. якого орендодавець (позивач у справі) на підставі рішення Сумської міської ради від 30.11.2011 № 966-МР «Про надання в оренду, поновлення терміну користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям, підприємцям і громадянам» надав, а орендар (відповідач у справі) прийняв в оренду земельну ділянку (об'єкт оренди), яка знаходиться за адресою: місто Суми, вул. Ковпака, 11. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається ділянка площею 0,1489 га (нуль цілих одна тисяча чотириста вісімдесят дев'ять десятитисячних гектара). На земельній ділянці знаходиться нежитлова будівля. Земельна ділянка має частково тверде покриття. Орендодавець гарантує, що зазначена земельна ділянка на момент укладення договору іншій особі не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не знаходиться в іпотеці, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває та не обтяжена недоліками щодо її використання.

На використання земельної ділянки встановлені обмеження: у межах охоронної зони інженерних комунікацій (водопровід) забороняється проведення будь-яких земляних робіт без погодження організацій, які їх експлуатують; забезпечувати умови їх експлуатації та запобігати ушкодженню, забезпечувати доступ для їх ремонту.

За умовами п.п. 2.1., 2.2 договору оренди земельна ділянка надається в оренду під розміщеним магазином, згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель - землі громадської забудови. Договір укладається терміном до тридцятого листопада дві тисячі шістнадцятого року.

Після закінчення терміну дії договору орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов, переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття договором чинності законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені цим договором.

Згідно з п. 8.1. договору від 18.05.2012 він набуває чинності з моменту його державної реєстрації.

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Суми, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.08.2012 за № 00545.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, на виконання умов укладеного з позивачем договору оренди земельної ділянки 28.10.2016 звернувся до останнього з листом № 077-16, у якому виявив намір скористатись своїх переважним правом на поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах. До зазначеного листа відповідачем було додано проект додаткової угоди у двох примірниках.

Такі дії відповідача цілком узгоджуються з умовами п. 2.2. договору оренди землі від 18.05.2012, а також свідчать про намір відповідача скористатись наданим йому переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Однак, судом встановлено, що протягом строку, визначеного діючим законодавством, яке регулює земельні правовідносини, позивач відповіді на лист відповідача не надав, додаткову угоду у редакції останнього не підписав.

З огляду на невчинення позивачем дій щодо підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 18.05.2012, відповідач15.05.2017 направив на адресу Сумської міської ради лист № 021-17 про відкликання листа № 077-16 від 28.10.2016 та повідомив про припинення договору оренди землі у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач з моменту закінчення строку договору і до теперішнього часу продовжує користуватись спірною земельною ділянкою, оскільки на цій ділянці розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно, що підтверджується Витягом № 20841833 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.2008.

Саме на цій підставі, однак, з урахуванням факту припинення договору оренди землі за твердженням відповідача у ОСОБА_1 виникло зобовязання зі сплати земельного податку як у власника нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, відтак, відсутність укладеного між відповідачем та Сумською міською радою договору оренди цієї земельної ділянки не порушує вимог законодавства щодо користування землею, про що відповідач зазначив у листі від 29.06.2017 за № 29/06-2.

Суд вважає таку позицію відповідача хибною, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 269, 270 розділу XIII Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об'єктами оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно (пп. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до ст.92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 ст. 288 ПК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства

Відповідно до положень ст. 4 вищезазначеного та ст. 93, 116, п. 12 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України орендодавцями земель комунальної та державної власності в межах населених пунктів є відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

З урахуванням зазначеного, платниками земельного податку з числа юридичних осіб є власники земельних ділянок та постійні землекористувачі, а платниками орендної плати за землі державної та комунальної власності - юридичні особи, що уклали з відповідним органом місцевого самоврядування (сільською, селищною, міською радою) або органом виконавчої влади договір оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Відповідачем не надано доказів отримання спірної земельної ділянки у власність, а також не надано доказів оформлення ним права постійного користування даною земельною ділянкою.

Відтак, враховуючи, що спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності, на цій земельній ділянці розташоване нерухоме майно, належне відповідачу на праві власності (і земельна ділянка не перебуває у власності відповідача чи у його постійному користуванні), правовідносини сторін щодо користування зазначеною земельною ділянкою повинні бути врегулювані через укладання договору оренди землі.

Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі», яким встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Як вже зазначалось вище, під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 2.2. договору оренди земельної ділянки від 18.05.2012 передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має право на поновлення його на новий строк за визначених у цьому пункті умов.

Це положення договору узгоджується із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Стаття ж 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

На обґрунтування дотримання відповідачем як орендарем земельної ділянки вищезазначених вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ним подані суду докази звернення у встановлений строк до орендодавця з листом про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк (лист № 077-16 від 28.10.20016), до вказаного листа було додано проект додаткової угоди до договору від 18.05.2012.

Водночас, як стверджував відповідач, позивач протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень з його боку щодо поновлення спірного договору оренди землі, однак, листом № 06.01-16/1670 від 21.08.2017 запропонував ТОВ «ДВС» укласти новий договір оренди земельної ділянки, чим підтвердив факт припинення договору оренди землі від 18.05.2012.

Суд вважає таку позицію відповідача помилковою, оскільки, як вбачається з доказів, наявних у матеріалах справи, договір оренди, який був направлений відповідачу, фактично укладений на підставі рішення Сумської міської ради № 2393-МР від 26.07.2017 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок», яке, у свою чергу було прийнято за результатом розгляду звернення відповідача про поновлення договору оренди землі від 18.05.2012 (відповідно до протоколів засідань постійної комісії з питань архітектури, містобудування, регулювання земельних відносин, природокористування та екології Сумської міської ради від 20.04.2017 № 71, від 27.04.2017 № 72). Таким чином, у формі нового договору позивач фактично погодив відповідачу поновлення договору оренди землі від 18.05.2012.

За змістом частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов'язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, оскільки більш ніж за 30 днів до закінчення строку його дії направив до Сумської міської ради лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі разом із проектом відповідної Додаткової угоди, а також інші документи. Отже, орендар належним чином виконав свій обов'язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії договору оренди землі від 18.05.2012, як це передбачено його умовами та не суперечить вимогам ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

В свою чергу, відповідач після отримання листа позивача зобов'язаний був відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» протягом місяця розглянути дану заяву, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення та укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди, або повідомити орендаря про відмову в продовженні договору в разі недосягнення згоди щодо істотних умов договору .

Як встановлено судом, а також підтверджувалось представником позивача, Сумська міська рада як орендодавець за договором від 18.05.2012, рішення про відмову відповідачу у поновленні договору не приймала.

Матеріалами даної судової справи підтверджується, та відповідачем не заперечується, що ТОВ «ДВС» протягом строку дії договору оренди землі, а також після закінчення строку його дії, продовжує користуватись земельною ділянкою на даний час, оскільки на даній земельній ділянці розташоване нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Таким чином, судом зясовано, що орендар у встановленому порядку повідомив орендодавця про свій намір скористатись переважним правом на укладання договору на новий строк, а орендодавець не надав заперечень цьому протягом встановленого строку.

Відтак, у даному спорі наявні підстави для застосування правової конструкції, встановленої частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та про поновлення договору оренди земельної ділянки від 18.05.2012 на той самий строк і на тих самих умовах саме з огляду на відсутність заперечень Сумської міської ради як орендодавця протягом місяця з моменту закінчення строку дії договору оренди та за умов продовження користування відповідачем спірною земельною ділянкою шляхом укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ч. 8 ст. 33 зазначеного Закону додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку, а за змістом ч. 11 цієї статті відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Разом з тим, суд враховує законодавчі приписи ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 653 Цивільного кодексу України, згідно з якими у разі внесення змін до договору за рішенням суду такі договори вважаються зміненими з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач як при поданні позову до суду, так і протягом судового розгляду справи жодним чином не обґрунтував дату укладання додаткової угоди до договору 27.09.2017, не надав ніяких пояснень стосовно визначення у тексті додаткової угоди саме цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач продовжує користуватись орендованою за договором від 18.05.2012 земельною ділянкою після закінчення строку його дії, в матеріалах справи відсутні докази відмови орендодавця в поновленні договору у встановлений законодавством місячний строк.

Відтак, беручи до уваги законодавчі приписи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договорів оренди землі, суд дійшов висновку про поновлення спірного договору оренди землі від 18.05.2012 шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Разом з тим, суд частково задовольняє позовні вимоги частині визначення дати внесення змін у спірний договір, а саме: суд зазначає, що з урахуванням положень ст. 188 ГК України та ст. 653 ЦК України додаткова угода про поновлення договору оренди земельної ділянки від 18.05.2012 вважається укладеною з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20.08.2012 № 00545, в наступній редакції:

«Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2012

(державна реєстрація від 20.08 2012 року № 00545)

м. Суми «___»______20__

Сумська міська рада від імені територіальної громади м. Суми (код ЄДРОПУ 23823253), що іменується в подальшому «Орендодавець», в особі міського голови м. Суми ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який діє відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з одного боку, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДВС» (). що іменується в подальшому «Орендар», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другого боку, уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Керуючись ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 2.2. Договору оренди земельної ділянки № 00545 від 20.08.2012 року (надалі Договір оренди земельної ділянки) Сторони домовились поновити дію Договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, у зв'язку з чим внести зміни у п. 2. 2. Договору оренди земельної ділянки та викласти його в наступній редакції:

« 2.2. договір укладається, терміном до тридцятого листопада 2021 року. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію».

2. Ця додаткова угода з моменту набрання нею чинності є невід'ємною частиною Договору.

3. Додаткова угода не змінює інших умов, прав та обов'язків, передбачених Договором оренди землі від 20.08.2012 року.

4. Ця Додаткова угода набирає чинність після підписання її Сторонами і є невід'ємною частиною Договору. Витрати пов'язані з проведення державної реєстрації права оренди несе Орендар.

5. Додаткову угоду складено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, другий - у Орендаря, третій - в органі, який здійснив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

РЕКВІЗИТИ, ПІДПИСИ ОСОБА_5 СТОРІН

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

Сумська міська рада ТОВ «ДВС»

40030, м. Суми, майдан Незалежності, 2 02217, м. Київ,

пр-т. Маяковського, 17, кв.20

Міський голова Директор ТОВ «ДВС»

_________О.М.Лисенко __________Ю.С.Федорова».

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДВС» (02217, м. Київ, пр-т Маяковського, 17/20; ) на користь Сумської міської ради (40030, м. суми, м-н Незалежності, 2; ) 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27.04.2018.

Суддя В.Л.Котельницька