ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Справа № 923/194/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка», місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 6-а, ідентифікаційний код: 37465610

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн», місцезнаходження: 74822, Херсонська область, Каховський р-н, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-а, ідентифікаційний код: 36845941

про стягнення заборгованості за договорами поставки.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 26.03.2018 року

від відповідача - не прибув

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (далі Позивач) звернулося із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» (далі Відповідач) заборгованості за договором поставки № 02/02/17 від 02.02.2017 року у розмірі 36002,79 грн., з яких: 26957,60 грн. основний борг, 7966,89 грн. пеня, 1078,30 грн. - штраф та договором поставки № 13/02/17 від 13.02.2017 року у розмірі 22574,91 грн., з яких: 16808,60 грн. основний борг, 5093,97 грн. пеня, 672,34 грн. штраф.

Позовні вимоги, на підставі ст. ст. 526, 530, 610-612, 629, 692 ЦК України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобовязань з оплати товарів, поставлених Позивачем на виконання вищевказаних договорів.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.03.2018 року. Розгляд справи, на підставі ст. ст. 12, 247 ГПК України, здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження.

Справу розглянуто в судових засіданнях 18.04.2018 року та 25.04.2018 року, в межах строку, визначеного ст. 248 ГПК України.

На підставі ухвали суду від 18.04.2018 року розгляд справи відкладався, для надання Позивачем додаткових доказів в обґрунтування позовних вимог. За результатами судового засідання представнику Позивача, у звязку із внесенням ним судового збору, у розмірі більшому, ніж встановлено законом, розяснено положення ст. 7 Закону України «Про судовий збір» щодо повернення надміру сплаченого судового збору.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги, з підстав, зазначених у позові підтримала, просила позов задовольнити та стягнути з Відповідача на їх користь заборгованість за договорами поставки № 02/02/17 від 02.02.2017 року та № 13/02/17 від 13.02.2017 року у заявленій сумі. Також, представником Позивача в судовому засіданні заявлено усне клопотання про повернення 1762,00 грн. переплаченого судового збору.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, наявне у матеріалах справи (а.с.52) з відміткою про отримання ухвали про відкриття провадження 30.03.2018 року представником за довіреністю. Своїм правом подати відзив на позовну заяву Відповідач у строки, встановлені судом, не скористався.

Таким чином, справу, відповідно до ч.9 ст. 81, п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, розглянуто за відсутністю Відповідача за наявними в ній доказами.

В судовому засіданні 25.04.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, розяснено процедуру оскарження рішення.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача, суд

встановив:

02.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» (покупець) укладено договір поставки № 02/02/17 (далі Договір-1) (а.с. 9-10). Також, 13.02.2017 року між сторонами спору укладено договір поставки № 13/02/17 (далі Договір-2) (а.с. 15-16).

За умовами п. 1.1. Договору-1 постачальник зобовязався передати у власність покупця товар, а саме: перетворювач частотний e.f-drive.90 90кВТ 3ф/380В, арт. І0800018 у кількості 2 шт., а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязався прийняти й оплатити товар. Сума договору, відповідно до п. 6.4., складає 217394,00 грн.

За умовами п. 1.1. Договору-2 постачальник взяв на себе зобовязання передати у власність покупця товар, а саме: перетворювач частотний e.f-drive.75 75 кВТ 3ф/380В, арт. І0800017 у кількості 1 шт., а покупець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязався прийняти та оплатити цей товар. Відповідно до п. 6.4., сума договору складає 94681,00 грн.

При цьому, у п. 1.4. Договорів 1, 2 сторони узгодили, що загальна кількість товару, одиниці виміру товару та ціна товару визначаються сторонами у специфікаціях, які є невідємними додатками до цих Договорів. За змістом п. 6.1. Договору-1 та Договору-2, ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільними відпускними і остаточно узгоджуються у специфікаціях, які є невідємною частиною Договорів.

У пунктах 7.1., 7.2. Договорів 1 та 2 сторони узгодили порядок розрахунків.

Так, за Договором-1 сторони визначили, що оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору та рахунку постачальника наступним чином: 60 % від вартості товару, а саме: 130436,40 грн., в якості передплати повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, та 40 %, а саме: 86957,60 грн. впродовж 21 дня після поставки товару.

За Договором-2, покупець, на підставі цього договору та рахунку постачальника зобовязався, здійснити оплату за обумовлений у договорі товар наступним чином: 40 % вартості, а саме: 37872,40 грн. передплати повної вартості поставленої партії товару, шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, та 60 %, а саме: 56808,60 грн., впродовж 21 дня після поставки товару.

У п. 2.1. Договорів 1, 2 сторони узгодили, що поставка товарів здійснюється на умовах поставки склад покупця, розташований за адресою: Херсонська область, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-а.

За умовами п. 2.2. Договору-1 та Договору-2 право власності на поставлені товари переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника (перевізника) за видатковою накладною. Згідно із п. 3.5. факт прийняття партії обладнання підтверджується підписом представника покупця у відповідній видатковій накладній, який діє на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей від постачальника.

У пунктах 10.1. Договорів 1 та 2, визначено, що дані договори вступають в дію з дати їх укладання обома сторонами та діють до 31.12.2017 року. Дострокове розірвання договорів можливе лише у випадках, передбачених чинним законодавством України. У випадку якщо за 14 календарних днів до закінчення дії договору від жодної зі сторін не надійде пропозиції про розірвання договору, він вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

На виконання умов Договору-1, Позивачем, відповідно до специфікації № 1 до договору (а.с. 11), здійснено поставку перетворювача частотного e.f-drive.90 90кВТ 3ф/380В у кількості 2 одиниць на загальну суму 217394,00 грн., що підтверджується накладною № 2757 від 01.02.2017 року (а.с. 12) та виставлено рахунок № 51341 від 01.02.2017 року на оплату товару у визначеній сумі (а.с. 62). Товар, за накладною, отриманий повноважним представником, діючим на підставі довіреності № 10 від 01.02.2017 року (а.с. 13). Накладна скріплена печатками обох сторін. З приводу невідповідності дати та номеру договору поставки, відомостям зазначених у довіреності, представником Позивача надані письмові пояснення (а.с. 59-60).

На виконання умов Договору-2, Позивачем, відповідно до специфікації № 1 до договору (а.с. 17), здійснено поставку перетворювача e.f-drive.75 75 кВТ 3ф/380В, арт. І0800017 у кількості 1 шт. на загальну суму 94681,00 грн., що підтверджується накладною № 2862 від 14.02.2017 року (а.с. 18), підписаною та скріпленою печатками представника позивача та представника відповідача, діючого на підставі довіреності № 18 від 13.12.2017 року (а.с. 19).

Однак, Відповідач умови щодо оплати, визначені у Договорах, належним чином не виконав, та за поставлені товари розрахувався лише частково.

На виконання Договору-1 Відповідачем сплачено лише 190436,40 грн. Так, згідно із виписками за особовим рахунком Позивача (а.с. 21-24), Відповідачем 02.02.2017 року на рахунок Позивача перераховано 130436,40 грн., 01.03.2017 року 30000,00 грн., 06.03.2017 року 30000,00 грн.

На виконання Договору-2 Відповідач сплатив лише 77872,40 грн. Так, згідно із виписками по особовому рахунку Позивача, 37872,40 грн. перераховано Відповідачем 14.02.2017 року, 20000,00 грн. 01.03.2017 року, 20000,00 грн. 06.03.2017 року.

Довідкою АТ «Укрсиббанк» за вих. № 77-10-31/038 від 09.02.2018 року (а.с. 26), наданою на вимогу Позивача (а.с. 25), підтверджено, що на рахунок Позивача від Відповідача протягом 02.02.2017 08.02.2018 року інших платежів не надходило.

Таким чином, заборгованість Відповідача за поставлений товар за Договором -1 складає 26957,60 грн., за Договором-2 16808,60 грн.

Неналежне виконання Відповідачем зобовязань з оплати товарів, поставлених Позивачем на підставі Договорів 1, 2 зумовили звернення останнього до суду із цим позовом.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки, до якого відносяться і укладені сторонами Договори, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом положень статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Належними, допустимими та достовірними доказами Позивачем доведено факт виконання умов договорів в частині здійснення поставки товару у встановлені строки на визначену суму. Натомість, Відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав та за отримані товари у повному обсязі та у встановлені строки не розрахувався. Зазначені обставини Відповідачем, у встановленому законом порядку, не спростовані.

Аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за договором поставки №02/02/17 від 02.02.2017 року у розмірі 26957,60 грн., та за договором поставки № 13/02/17 від 13.02.2017 року у розмірі 16808,60 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У пункті 8.2. Договорів 1 та 2, сторони узгодили, що за порушення строків оплати товару, передбачених у п. 7.1. договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення виконання зобовязання до повного виконання зобовязання, а за прострочення строків оплати понад 30 календарних днів з покупця додатково стягується штраф у розмірі 4 % від суми заборгованості, збитки стягуються у повному обсязі.

Так, Позивачем до стягнення з Відповідача заявлено:

- за Договором-1: пеню у розмірі 7966,89 грн., розрахунок якої додано до матеріалів справи (а.с. 14) та штраф за прострочення оплати понад 30 календарних днів у розмірі 1078,30 грн.;

- за Договором-2: пеню у розмірі 5093,97 грн., розрахунок якої додано до матеріалів справи (а.с. 20), з урахуванням уточнень щодо періоду нарахування (а.с. 61) та штраф за прострочення оплати понад 30 календарних днів у розмірі 672,34 грн.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня, та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч.4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Враховуючи наведені норми права та встановлений факт прострочення виконання Відповідачем договірних зобовязань з оплати поставленого товару, суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо заявленої до стягнення пені за Договором-1, здійснений відповідно до періодів виникнення заборгованості, передбачених договором, визнає обґрунтованими вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача за Договором-1 пені за період з 24.02.2017 р. по 12.03.2018 року та задовольняє їх у заявленій сумі 7966,89 грн.

Оскільки прострочення виконання Відповідачем договірних зобовязань з оплати поставленого товару за Договорами 1 та 2 тривало більше ніж 30 днів, правомірним є і нарахування Позивачем штрафу. Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок суми штрафу за Договорами 1 та 2, суд задовольняє ці вимоги в заявлених сумах, а саме: за Договором-1 у розмірі 1078,30 грн., за Договором -2 у розмірі 672,34 грн.

Разом з тим, перевіривши розрахунок Позивача щодо заявленої до стягнення пені за Договором-2 у розмірі 5093,97 грн. за період з 08.03.2017 року по 12.03.2018 року, суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення з Відповідача пені у розмірі 4611,08 грн. Вимоги про стягнення пені у розмірі 482,89 грн. заявлені до стягнення безпідставно.

Таким чином, позовні вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи клопотання Позивача про повернення переплаченого судового збору при подачі позову у сумі 1762,00 грн., суд зазначає таке.

За змістом п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру позивачем сплачується судовий збір за ставкою 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову за обома договорами складала 58577,70 грн. Таким чином, Позивач за подання цього позову мав сплатити 1762,00 грн., що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Однак, Позивачем сплачено 3524,00 грн. (а.с. 7), тобто на 1762,00 грн. більше ніж передбачено законом. Отже, клопотання про повернення судового збору, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає задоволенню, а переплачена сума судового збору - поверненню.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, Позивачу за рахунок Відповідача відшкодовується 1747,90 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» (місцезнаходження: 74822, Херсонська область, Каховський р-н, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-а, ідентифікаційний код: 36845941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 6-а, ідентифікаційний код: 37465610) заборгованість за договором поставки № 02/02/17 від 02.02.2017 року у розмірі 36002,79 грн., з яких: 26957,60 грн. основний борг, 7966,89 грн. пеня, 1078,30 грн. штраф.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Деско Юкрейн» (місцезнаходження: 74822, Херсонська область, Каховський р-н, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-а, ідентифікаційний код: 36845941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 6-а, ідентифікаційний код: 37465610) заборгованість за договором поставки № 13/02/17 від 13.02.2017 року у розмірі 22092,02 грн., з яких: 16808,60 грн. основний борг, 4611,08 грн. пеня, 672,34 грн. штраф.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДескоЮкрейн» (місцезнаходження: 74822, Херсонська область, Каховський р-н, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-а, ідентифікаційний код: 36845941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 6-а, ідентифікаційний код: 37465610) судовий збір у розмірі 1747,90 грн.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світоніка» (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 6-а, ідентифікаційний код: 37465610)з Державного бюджету України 1762,00 грн. судового збору, сплаченого ним за платіжним дорученням № 4297 від 07.03.2018 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 923/194/18 (а.с. 7).

7. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 27.04.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко