ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 квітня 2018 р. Справа № 903/243/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Малого приватного підприємства Фірми "Ерідон"

до відповідача: Державного підприємства "Експериментально-дослідне господарство "Еліта" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 1091892,23 грн.

за участю представників-учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 23.04.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_2, директор, паспорт серія БВ 145228.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" звернулося з позовом до Державного підприємства "Експериментально-дослідне господарство "Еліта" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" про стягнення 1091892,23 грн., з них 862765,02 грн. заборгованість за поставлений товар, 29658,71 грн. інфляційні, 31838,15 грн. 10% річних, 70746,87 грн. відсотки за користування товарним кредитом, 96883,48 грн. пеня.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 1632/17/25 від 03.08.2016 року в частині оплати товару.

При правовому обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на норми ст. ст. 525, 526, 536, 625, 694 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.04.2018 року, зобовязано відповідача надати відзив на позов, позивача відповідь на даний відзив.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, представник відповідача позов визнав повністю.

З матеріалів справи, пояснень представника позивача вбачається, що 03.08.2016 року між МПП Фірма «Ерідон» (Постачальник) та Державним підприємством "Експериментально-дослідне господарство "Еліта" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (Покупець) було укладено договір поставки № 1632/17/25 (а.с.14-15). Додатками до договору визначались асортимент, кількість, ціна та вартість товару. На виконання умов договору відповідачу було поставлено товар в період з 27.04.2017 року по 26.07.2017 року на загальну суму 1 106361,12 грн., що підтверджується додатками до договору та видатковими накладними, підписаними представника сторін без жодних зауважень та претензій, скріпленими їх печатками (а.с. 16-42).

Відповідач свої зобовязання по договору в частині оплати товару виконав частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 862765,02 грн., яка підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

07.03.2018 року позивачем було надіслано претензію № 182 від 05.03.2018 року відповідачу, яка залишена відповідачем без відповіді.

За умовами договору поставки, а саме п.3.1. Покупець порядок, умови та строки розрахунків за поставлений товар визначаються в додатках до даного договору.

Згідно п. 3 додатків №1632/17/25/07-ЗЗР від 07.04.2017 року, №1632/17/25/08-ЗЗР від 03.05.2017 року, №1632/17/25/14-МД-П від 09.06.2017 року, №1632/17/25/15-Мд-П від 20.06.2017 року, №1632/17/25/17-Мд-П від 05.07.2017 року, №1632/17/25/19-Мд-П від 18.07.2017 року, №1632/17/25/21-МД-П від 25.07.2017 року, №1632/17/25/06-Н від 07.04.2017 року, №1632/17/25/09-Н від 11.05.2017 року в строк до 15.11.2017 року; №1632/17/25/23-ЗЗР від 03.10.2017 року в строк 02.12.2017 року.

За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору ,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, за ст.712 ЦК України договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.7 договору передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобовязань щодо оплати товару чи невиконання зобовязань передбачених п.п. 3.2, 3.3 цього договору, Покупець відповідно до ст. 625 ЦК України, сплачує на користь Постачальника 10 % річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 ЦК України та не відноситься до неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позивача сума 10 % річних складає 31838,15 грн., індекс інфляції 29658,71 грн.

При розгляді вимоги про стягнення 10 % річних та інфляційних в сумі судом враховано те, що матеріалами справи підтверджено прострочення платежу, відповідачем позов визнано повністю, позивачем зроблено розрахунок 10% річних та індексу інфляції правомірно і дані суми підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 4,5 додатків №1632/17/25/07-ЗЗР від 07.04.2017 року, №1632/17/25/08-ЗЗР від 03.05.2017 року, №1632/17/25/14-МД-П від 09.06.2017 року, №1632/17/25/15-Мд-П від 20.06.2017 року, №1632/17/25/17-Мд-П від 05.07.2017 року, №1632/17/25/19-Мд-П від 18.07.2017 року, №1632/17/25/21-МД-П від 25.07.2017 року, №1632/17/25/06-Н від 07.04.2017 року, №1632/17/25/09-Н від 11.05.2017 року, №1632/17/25/23-ЗЗР від 03.10.2017 року сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем зобовязань щодо оплати отриманого товару на строк понад 30 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч.5 ст. 694 ЦК України, зобовязаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 22 % річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 5 ст. 694 ЦК України визначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно розрахунку позивача сума відсотків за користування товарним кредитом складає 70746,87 грн., яка підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст.2 ГК України.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1.1 договору визначено, що у разі несвоєчасної оплати товару Покупець зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки оплати прострочення строків оплати.

Згідно з розрахунком позивача сума пені складає 96883,48 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 16378,38 грн. в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 536, 549, 610, 612,625, 694, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства "Експериментально-дослідне господарство "Еліта" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" (45626, Волинська область, Луцький район, смт.Рокині, вул.Шкільна,2, ідентифікаційний код 35495203) в користь Малого приватного підприємства Фірми "Ерідон" (08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Княжичі, вул. Леніна,46, ідентифікаційний код 19420,23 грн., з них 862765,02 грн. заборгованість, 29658,71 грн. інфляційних, 31838,15 грн. - 10% річних, 70746,87 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 96883,48 грн. пені, а також 16378,38 грн. витрат по судовому збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

02.05.2018 року.

Суддя С. В. Костюк