ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2601/17
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Одеського апеляційного господарського суду №8

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: не зявився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал

на рішення Господарського суду Одеської області

від 16 січня 2018 року (повний текст складено 22.01.2018р.)

по справі № 916/2601/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал

до відповідача ОСОБА_3 кооперативу Іллічівський-11

про стягнення

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_4

час та місце ухвалення рішення: 16.01.2018р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, зал судових засідань №16,

повний текст рішення складено та підписано 22.01.2018р.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 24.04.2018р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. у справі №916/2601/17 (суддя Рога Н.В.) відмовлено у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал до ОСОБА_3 кооперативу Іллічівський-11 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 157275,55 грн. з посиланням на те, що позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості у визначеній позивачем сумі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал, в якій позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. у справі №916/2601/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи це тим, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про відсутність в матеріалах справи належних доказів в підтвердження обґрунтованості розрахунку суми боргу в частині кількості мешканців на обєкті відповідача, оскільки позивачем, враховуючи відсутність відомостей про водокористування за весь період виникнення боргу, надавався до суду звіт про водокористування по кількості мешканців будинку за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд.21 за листопад 2016 року, який йому, в свою чергу, був наданий відповідачем та на підставі якого і був здійснений розрахунок заборгованості.

За таких обставин, на думку скаржника, рішення господарського суду першої інстанції підлягає скасуванню, так як прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2018р. колегією суддів у складі головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів Головея В.М., Разюк Г.П. залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. у справі №916/2601/17, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

23.02.2018р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про виправлення недоліків, до якого апелянтом додано докази сплати судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.02.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. у справі №916/2601/17, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2018р. справу №916/2601/17 призначено до розгляду на 18.04.2018р.

Відповідно до ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2018р. оголошено перерву у судовому засіданні до 24.04.2018р.

Представник відповідача в судове засідання 24.04.2018р. не зявився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з реєстру відправлення поштової кореспонденції Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2018р.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлені та неоспорені сторонами наступні обставини справи.

01 листопада 2000 р. між підприємством «Одесводоканал», правонаступником якого є ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» ( Водоканал ) та ЖБК «Ільічівський-11» (Абонемент) було укладено договір на послуги з водопостачання та водовідведення №4085/1 (Договір), згідно з п.1.1 якого водоканал надає послуги по постачанню питної води і по прийманню стічних вод на обєкти Абонента.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили, що Абонент своєчасно оплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прибори та пристрої на них в належному порядку у відповідності з встановленими Правилами, перерахованими в п.2.1 договору і діючим законодавством.

Відповідно до п.2.3.8.Договору Абонент зобовязався щомісячно, за встановленою формою, з 1-го по 5-е число у письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання Абонента, та фактичну оплату населенням послуг водокористування за попередній місяць. У разі їх ненадання у строк Водоканал здійснює розрахунок у відповідності до Правил користування системами комунального водоспоживання та водовідведення міст та селищ України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року №65.

За умовами п. 3.1 Договору облік спожитої води здійснюються за показниками приладів обліку води, що встановлені на обєктах Абонента у відповідності з даними додатків 1,2,3. За відсутності приладів обліку води ,тимчасово, до їх встановлення, кількість спожитої води визначається на підставі затверджених у встановленому законом порядку нормативів водоспоживання.

В подальшому договір неодноразово був продовженим, в нього вносились зміни, що оформлялись додатковими угодами.

Так, додатковою угодою №260/1 від 17.06.2010 року сторони змінили зміст п.2.3.8.Договору виклавши його в такій редакції, що Абонент щомісяця по встановленій формі з 19 по передостанній робочий день місяця в письмовому вигляді, зобовязується надати відомості про водоспоживання своїх обєктів. При їх ненадані (але небільше як два місяці) Виробник (Водоканал), здійснює водопостачання-водовідведення за середньодобовими за попередні два розрахункові місяці.

Позивач зазначає, що відповідач не надавав звітів водокористування з липня 2016 року та не сплачував в повному обсязі кошти за надані послуги водопостачання та водовідведення, в звязку з чим за період з 01.12.2016 р. по 01.10.2017 р. у нього утворилась заборгованість в розмірі 157727,55 грн.

Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатив, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові з огляду на наступне.

Як зазначено в ст.ст.15,16, ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.4 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач не надавав звітів водокористування з липня 2016 року та не сплачував в повному обсязі кошти за надані послуги водопостачання та водовідведення, в звязку з чим за період з 01.12.2016 р. по 01.10.2017 р. у нього утворилась заборгованість в розмірі 157727,55 грн.

В якості підстав нарахування такої заборгованості позивач використовував додаток № 1 до договору «Дислокація обєктів», де вказана кількість мешканців за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд.21, а також звіт водокористування за листопад 2016 р.

Проте, як встановлено господарським судом першої інстанції, з чим погодилась і судова колегія, в якості додатку № 1 до договору позивачем надано додаток на послуги водопостачання та водовідведення на 2001 рік, де вказано, що дійсно за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд.21, знаходиться житловий будинок без зазначення кількості мешканців.

При цьому слід зазначити, що предметом дослідження у даній справі є договір на послуги з водопостачання та водовідведення №4085/1 від 01 листопада 2000 р., а не за 2001 рік.

Щодо звіту водокористування за листопад 2016 наданого позивачем, то з нього дійсно вбачається, кількість мешканців будинку №21 по вул. Іцхака Рабіна, але ж станом не на липень 2016 року, момент виникнення заборгованості, яку просить стягнути позивач, а значно пізніший, а тому за цим звітом неможливо встановити саму суму заборгованості, яка підлягає стягненню, оскільки неможливо встановити кількість мешканців, які користувались водопостачанням та водовідведенням.

Крім цього слід зазначити, що до матеріалів справи не надано рахунків на оплату, що мали виставлятись відповідачем за умовами договору.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині надання апелянтом всіх допустимих та належних доказів, які підтверджують заборгованість відповідача перед позивачем, то вони не можуть бути судовою колегію бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наведеними вище обставинами справи.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. по справі №916/2601/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал без задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. по справі №916/2601/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений і підписаний 02.05.2018р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.