КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. Справа№ 910/17934/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Авраменко О.А., довіреність № 524 від 02.04.2018;

від відповідача - Мартинець С.В. - директор,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17934/17 (суддя Грєхова О.А., м. Київ, повний текст складено - 13.12.2017) за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" про стягнення грошових у розмірі 123 183,52 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" про стягнення грошових у розмірі 123 183,52 грн., з яких: 108 362,79 грн. - грошові кошти за скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод; 11 909,88 грн. - інфляційні втрати та 2 910,85 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1879 від 12.10.2011, здійснював скид стічних вод до мережі міської каналізації без отримання Умов на скид стічних вод (далі - Умови на скид).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17934/17 позов задоволено частково: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 108 362,79 грн. грошових коштів за скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод; у задоволенні вимог про стягнення річних та інфляційних відмовлено з огляду на те, що обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, тому до відповідних правовідносин не застосовується положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності порушення відповідачем Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1879 від 12.10.2011 року, а саме здійснення ним скиду стічних вод до мережі міської каналізації без отримання Умов на скид стічних вод, що є обов'язковою умовою для скидання стічних вод у міську каналізацію.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17934/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вимоги Правил щодо отримання Умов на ТОВ "Будмаш-Сервіс" не поширюються, оскільки він є балансоутримувачем житлового фонду, який не скидає стічні води технологічного та/або непобутового походження, та у відповідача немає орендарів чи інших суб'єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (в подальшому змінено найменування на приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" (абонент) 15.11.2006 укладено Договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №07049/5-10 (далі - Договір) за умовами якого, постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізації м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 за № 165/374, Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих в міністерстві юстиції 26.04.2002 за № 403/6691, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

У відповідності до пункту 2.1.4 Договору, кількість стічних вод, які надходять у каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

Пунктом 5.3 Договору встановлено, що всі питання, не передбачені цим договором, регулюються чинним законодавством України Умови цього Договору застосовуються до відносин між постачальником та абонентом, які виникли до його укладення.

Цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним Договором (п. 7.1 Договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва № 1879, затверджених розпорядженням від 12.10.2011 Київською міською радою (Київської міської державної адміністрації), здійснює скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод.

Після виявлення факту порушення Правил № 1879 позивачем було здійснено нарахування відповідачу плати за скид стічних вод без Умов на скид за період з 01.10.2013 по 31.08.2016 на загальну суму 108 362,79 грн.

На підтвердження обсягів скинутих відповідачем стічних вод без діючих Умов на скид стічних вод по об'єкту, позивачем надано акти зняття показань з приладу обліку за період з 01.10.2013 по 31.08.2016.

На виконання вищезазначених норм та у зв'язку з невиконання відповідачем вимог Правил № 1879 та неотримання Умов на скид стічних вод, позивачем направлено на адресу відповідача листи-попередження від 15.09.2016 щодо сплати нарахувань за скид стічних вод без Умов на скид стічних вод в розмірі 108 362,79 грн. з розрахунком від № 15/ВУ-Ф-01/079-089-2016р.

Листи-попередження з розрахунками отримані відповідачем 17.10.2016, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, проте залишені абонентом без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 1.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 (далі - Правила № 190), приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за № 403/6691 (далі - Правила № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1879 від 12.10.2011 були затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які є місцевими правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Положеннями п. 1.2 Правил № 37 та п. 1.2 Правил № 1879 встановлено, що дія Правил поширюються на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, а також на фізичних осіб - підприємців які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Згідно з п. 1.6 Правил № 37 місцеві Правила приймання є обов'язковими для всіх Підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

Відповідно до пункту 1.4 Правил № 37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4 Правил № 37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Відповідно до статей 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статей 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за № 402/6690; пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 № 1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила № 1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов'язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення .

Згідно з пунктом 2.4 Правил № 1879 абоненти зобов'язані, зокрема, отримати Умови на скид та укласти договір з водоканалом відповідно до статей 19, 20 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

У відповідності до положень пункту 3.3 Правил № 1879 абоненти зобов'язані отримати у водоканалі Умови на скид згідно з додатком 2. Умови на скид видаються на один рік.

Водночас, відповідачем доказів наявності у нього Умов на скид стічних вод або доказів звернення до позивача з метою їх отримання суду не надано.

Абонент не має права скидати стічні води без одержання Умов на скид. За скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії Абонент сплачує в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності (пункт 8.1 Правил № 1879).

Відповідно до пункту 8.6 Правил № 1879 при порушенні цих Правил та Правил користування № 190 водоканал: за період самовільного (при відсутності чинного договору) користування міською каналізацією виконує розрахунок обсягу стічних вод згідно з пунктом 7.8 розділу 7 цих Правил з моменту початку такого користування, але за період не більше трьох років і до усунення порушення; має право розглядати весь обсяг стічних вод (за розрахунковий період) як такий, що перевищує договірний, і плата за його скидання встановлюється в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зокрема, у разі відсутності у абонента Умов на скид чи закінчення строку їх дії.

Пунктом 8.1 Правил № 1879 передбачено відповідальність абонента за скидання стічних вод без Умов на скид або після закінчення строку їх дії в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Відповідач, в порушення Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва № 1879, затверджених розпорядженням від 12.10.2011 Київською міською радою (Київської міської державної адміністрації), в період з жовтня 2013 року по серпень 2016 року (включно) здійснював скид стічних вод без отримання Умов на скид стічних вод, що в свою чергу, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 8.1 Правил № 1879, а саме, сплати відповідачем в п'ятикратному розмірі тарифу на послугу з водовідведення за весь період їх відсутності.

Апелянт, заперечуючи проти покладення на нього відповідальності у вигляді стягнення з відповідача плати в п'ятикратному розмірі тарифу за водовідведення, зазначає, що вимоги Правил щодо отримання Умов на ТОВ "Будмаш-Сервіс" не поширюються, оскільки він є балансоутримувачем житлового фонду, який не скидає стічні води технологічного та/або непобутового походження, та у відповідача немає орендарів чи інших суб'єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Так, пунктом 1.2 Правил № 1879 передбачено, що вони поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб - підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації (крім балансоутримувачів житлового фонду та об'єктів соціально-культурного призначення, які не скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження, або у яких немає орендарів чи інших суб'єктів, що скидають стічні води технологічного та/або непобутового походження).

Відповідно до Акта обстеження об'єкту, що скидає стічні води у міську каналізацію від 28.07.2016 (а.с.111), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 25, субабонентом ТОВ "Будмаш-Сервіс" є ресторан "Пан Феофан", який використовує питну воду для виробничих потреб (приготування страв та миття кухонного обладнання).

Вказаний Акт обстеження було підписано директором ТОВ "Будмаш-Сервіс" Мартинець С.В. без жодних зауважень.

В свою чергу, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Будмаш-Сервіс" є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

З наведеного слідує, що у відповідача наявний орендар - ресторан "Пан Феофан", який здійснював скид стічних вод непобутового (виробничого) походження, що підтверджується Актом обстеження.

Доводи представника апелянта про те, що наразі між позивачем та рестораном "Пан Феофан" укладено відповідний договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, а отже, вказана особа повинна самостійно відповідати за скид стічних вод, не знайшли свого підтвердження матеріалами даної справи.

Належних доказів на підтвердження вказаних доводів відповідачем надано не було. При цьому, слід зазначити, що відповідач не заперечував обставин наявності у ТОВ "Будмаш-Сервіс" орендаря - ресторану "Пан Феофан" на час здійснення перевірки, а лише вказав, що на даний час зазначена особа уклала відповідний договір із позивачем.

Позивач, в свою чергу, заперечив наявність укладеного між ним та рестораном "Пан Феофан" договору на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не спростовано обставин наявності у нього орендаря - ресторану "Пан Феофан", який здійснював скид стічних вод непобутового (виробничого) походження.

З огляду на наведене, дія Правил №1879 поширюється на відповідача.

Крім цього, колегією суддів враховується те, що позивачем було застосовано п'ятикратний розмір тарифу за послуги водовідведення лише на обсяг скинутих стічних вод рестораном "Пан Феофан" та на стічні води, які утворилися від використання води на власні потреби ТОВ "Будмаш-Сервіс".

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача плати за скид стічних вод у систему каналізації м. Києва без Умов на скид стічних вод на суму 108 362,79 грн.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 11 909,88 грн. інфляційних втрат та 2 910,85 грн. 3 % річних.

Зі змісту раніше наведених положень чинного законодавства випливає, що нарахування плати за скид стічних вод без отримання Умов на скид за період відсутності таких Умов є оперативно-господарською санкцією (правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 у справі № 910/5837/16).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Статтю 625 розміщено в розділі I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому, важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, тому до відповідних правовідносин не застосовується положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.11.2016 у справі № 910/5837/16).

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 909,88 грн. інфляційних втрат та 2 910,85 грн. 3 % річних обґрунтовано залишені судом першої інстанції без задоволення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаш-Сервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17934/17 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2017 у справі №910/17934/17.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 23.04.2018 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко