УХВАЛА

м. Київ

27.04.2018Справа № 910/23249/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали скарги Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни
По справі № 910/23249/16

За позовом Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Консул 8"
Про стягнення 161 212,86 грн
Суддя Спичак О.М.

Учасники судового процесу:

від стягувача(скаржника): Грищенко О.М.

від боржника: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

Обставини справи:

Дочірнє підприємство "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Консул 8" про стягнення 161 212,86 грн, з яких: 103 959,60 грн - заборгованості за договором купівлі-продажу від 05.06.2015, 54 578,79 грн - інфляційних втрат та 2 674,47 грн - 3% річних за порушення грошового зобов'язання за зазначеним договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2017 у справі № 910/23249/16 (суддя Спичак О.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Консул 8" (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 7, ) на користь Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" (місцезнаходження: Донецька обл., Слов'янський район, с. Олександрівка, вул. Комсомольська, буд. 17 , ) 103 959 (сто три тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн 60 коп. - заборгованості, 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 47 коп. - 3% річних, 9 762 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн 01 коп. - інфляційних втрат та 1 745 (одну тисячу сімсот сорок п'ять) грн 94 коп. - судового збору.

16.04.2018 до Господарського суду м. Києва надійшла скарга Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" на бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва Стельмах Олесі Олександрівни у виконавчому провадженні №54533785 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі №910/23249/16 від 30 травня 2017 року, в частині невжиття належних, своєчасних та допустимих виконавчих заходів примусового виконання щодо виявлення та встановлення посівів с/г культур, котрі знаходяться та розміщенні на земельних ділянках, що знаходяться в оренді (користуванні) та/або власності боржника, зокрема, їх арешту, опису та оцінці;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва Стельмах Олесі Олександрівни у виконавчому провадженні № 54533785 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 54533785 від 30 травня 2017 року, в частині невжиття належних, своєчасних та допустимих виконавчих заходів примусового виконання щодо наявного у Боржника нерухомого майна: будівля Конезаводу (відділення № 1), адреса знаходження Донецька обл., Констянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а; будівля адміністративно-побутового корпусу пл. 211, 8 кв.м.; будівля конюшні № 1 пл. З 731,1 кв.м.;- будівля конюшні № 2 пл. 2 986, 9 кв.м.; будівля трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.; будівля вбиральні пл. 29,8 кв.м.;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва Стельмах Олесю Олександрівну або іншу посадову особу Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва дотримуватись строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №54533785 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 910/23249/16 від 30 травня 2017 року із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 910/23249/16 від 30 травня 2017 року.

Ухвалою суду від 17.04.2018 розгляд скарги призначено на 27.04.2018, викликано для участі у судовому засіданні представників стягувача та боржника, а також старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесю Олександрівну (або іншу посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника); запропоновано стягувачу та державному виконавцю подати заперечення проти скарги, з наданням доказів на підтвердження заперечень, у строк до 25.04.2018; зобов'язано державного виконавця в строк до 25.04.2018 надати суду копії матеріалів виконавчого провадження № 54533785.

У судовому засіданні 27.04.2018 представник скаржника надав усні пояснення з приводу поданої скарги, відповідно до яких просив суд задовольнити її в повному обсязі.

У судове засідання 27.04.2018 представник боржника не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Представник ВДВС у судове засідання 27.04.2018 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

З огляду на те, що згідно ч.4 ст.342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку, що не зважаючи на неявку представників стягувача та ВДВС, скарга Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" може бути розглянута судом у судовому засіданні 27.04.2018.

В обґрунтування поданої скарги, Дочірнє підприємство "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" посилається на те, що з моменту відкриття державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесею Олександрівною виконавчого провадження за № 54533785 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва по справі № 910/23249/16 від 30 травня 2017 року та винесення відповідної постанови, а саме з 22.08.2017 державним виконавцем Стельмах Олесею Олександрівною в межах виконавчого провадження № 54533785 не вчинялося жодних дій та не було застосовано жодних заходів примусового виконання рішення суду.

Крім того, скаржник зазначає, що Дочірнє підприємство "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" звернулось до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із клопотаннями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54533785 щодо звернення стягнення на майно боржника, арешту, опису, оцінці та реалізації наявного нерухомого майна боржника.

Стягувачем повідомлено державного виконавця про наявність у власності боржника нерухомого майна, зокрема: будівлі Конезаводу (відділення №1) Донецька обл., Костянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а; будівля адміністративно-побутового корпусу пл. 211,8 кв.м; будівля конюшні № 1 пл. 3 731,1 кв.м.; будівля конюшні № 2 пл. 2 986,9 кв.м; будівля трансформаторної підстанції пл. 10,0 кв.м.; будівля вбиральні пл. 29,8 кв.м.

На доказ вищезазначеної інформації стягувачем долучено до клопотань копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Консул 8".

Разом із тим, державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесею Олександрівною не було вчинено жодних дій на встановлення зазначеного майна, його арешт, проведення оцінки, та наступні всі дії та заходи, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» для звернення стягнення заборгованості на майно боржника.

Враховуючи вищенаведені обставини, Дочірнє підприємство "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" звернулось до суду із відповідною скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни.

В свою чергу, представники Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в тому числі державний виконавець Стельмах Олеся Олександрівна в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, своїм процесуальним правом щодо надання заперечень та спростувань з приводу поданої скарги не скористались.

Дослідивши матеріали поданої скарги Дочірнього підприємства "Агрофірма Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" господарський суд її задовольняє частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18, ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5 та 7 згадуваного нормативного акту передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців.

Зокрема, вищезазначена норма закону передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частинами 4, 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Нормами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Судом встановлено, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено конкретних строків, на протязі яких державний виконавець повинен здійснити всі необхідні заходи в межах виконавчого провадження щодо фактичного виконання наказу суду.

Разом із тим, відповідно до п. 8. ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з п. 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наразі суд зазначає, що матеріалами скарги підтверджується те, що стягувачем, 05.03.2018, було повідомлено Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про наявність у боржника у власності нерухомого майна, а саме: будівлі Конезаводу (відділення №1) Донецька обл., Костянтинівський р-н, с. Білокузьминівка, вул. Курортна, буд. 52 а; будівля адміністративно-побутового корпусу пл.. 211,8 кв.м; будівля конюшні № 1 пл. 3 731,1 кв.м.; будівля конюшні № 2 пл. 2 986,9 кв.м,; будівля трансформаторної підстанції пл.. 10,0 кв.м.; будівля вбиральні пл.. 29,8 кв.м., а також подано клопотання про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54533785 щодо звернення стягнення на майно боржника, арешту, опису, оцінці та реалізації наявного нерухомого майна боржника.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення державним виконавцем будь-яких дій щодо виконання рішення суду та розгляду вищезазначеного клопотання стягувача.

Будь-якої інформації щодо періодичної перевірки стану боржника державним виконавцем суду не надано.

Крім того, у відповідності до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, окрім іншого, таких засад як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Також, відповідно до приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини).

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004р. у справі Півень проти України суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції ("ОСОБА_10 проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Господарський суд зазначає, що матеріали справи підтверджують перебування наказу Господарського суду м. Києва від 30 травня 2017 по справі № 910/23249/16 на виконанні у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ще починаючи з 22.08.2017(постанова про відкриття ВП № 54533785).

На момент звернення Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" із відповідною скаргою до суду, зазначений наказ взагалі не виконано.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18, ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Господарським судом встановлено, що після винесення постанови ВП № 54533785 «Про відкриття виконавчого провадження» державним виконавцем Стельмах Олесею Олександрівною в межах виконавчого провадження № 54533785 не було вчинено жодних дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», спрямованих на своєчасне і фактичне виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 по справі № 910/23249/16, що в свою чергу свідчить про бездіяльність державного виконавця.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, господарський суд вважає бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни щодо порушення строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54533785 - неправомірною, а скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма "Шахтар" Орендного підприємства "Шахта ім. О.Ф.Засядька" на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Стельмах Олесі Олександрівни нормативно обґрунтовану та таку, що підлягає частковому задоволенню.

Одночасно, в задоволенні іншої частині скарги суд відмовляє, оскільки перелік виконавчих дій та послідовність їх здійснення чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження», а тому, у даному випадку не має необхідності щодо конкретизування (встановлення та визначення) господарським судом механізму виконання судового рішення.

При цьому, судом наголошується, що вищезазначені дії щодо визначення механізму примусового виконання судового рішення є обов'язком державного виконавця, встановленим законом.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесі Олександрівни щодо порушення строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54533785 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 30.05.2017 по справі № 910/23249/16.

3. Зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Стельмах Олесю Олександрівну здійснити передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» всі необхідні дії та заходи для фактичного виконання наказу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 по справі № 910/23249/16.

4. В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

5. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали підписано

та складено 02.05.18

Суддя Спичак О.М.