ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018 справа № 28/203/10

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів: при секретарі судового засідання: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від зацікавленої особи: ОСОБА_5 за довіреністю не з'явився; ОСОБА_6 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від 21.02.2018 (повний текст складено та підписано 23.02.2018)
у справі №28/203/10 (суддя Федорова О.В.)
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", смт. Якимівка, Запорізька область
простягнення суми
за участю зацікавленої особиТовариства з обмеженою відповідальністю "Якимтеплозбуд", смт. Якимівка, Запорізька область
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.10.2010 р. у справі №28/203/10 стягнуто з Якимівського орендного підприємства "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", смт. Якимівка, Запорізька область на користь Дочірньої компанії Газ України НАК Нафтогаз України 1134781,50 грн. основного боргу, 111580,80 грн. пені, 135666,41 грн. інфляційних втрат, 44068,16 грн. 3% річних, 14261,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

26.10.2010 р. на виконання вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, видано наказ, що дійсний для предявлення до 26.10.2013 року (а.с.61 т.1)

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ (далі-Заявник) 13.02.2018 звернулась до господарського суду Запорізької області із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, а саме, просив замінити боржника - Якимівське орендне підприємство "Виробниче об'єднання житлово-комунального господарства та побутового обслуговування", смт. Якимівка, Запорізька область (далі-Боржник) - на Товариство з обмеженою відповідальністю "Якимтеплозбуд", смт. Якимівка, Запорізька область (далі-Зацікавлена особа), посилаючись на положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання", згідно якої, у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 заяву Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про заміну сторони (боржника) у справі № 28/203/10 залишено без задоволення за мотивами відсутності доказів такого правонаступництва.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької обалсті від 21.02.2018р. за мотивами неправильного застосуванням та порушенням судом першої інстанції норм чинного законодавства, зокрема, статті 22 Закону України "Про теплопостачання".

Заявник в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Боржник в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника Відповідача.

Представник Зацікавленої особи заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав відсутності передачі йому, або погодження будь-яких боргових зобовязань за Договором між заявником та Боржником при отриманні в користування спірного нерухомого майна в 2017 році, наполягав на відсутності правовідносин із визначеними особами з цього приводу.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників Заявника та Зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони ї правонаступником, суд послався на наступні обставини, що не оспорюються учасниками справи:

-предметом стягнення за судовим рішенням в межах даної справи є заборгованість Боржника перед Заявником за отриманий з листопада 2008 року по квітень 2009 року природний газ на підставі Договору від 29.09.2008 року за №06/08-1819-БО-13 з урахуванням інфляційних втрат, відсотків річних та штрафних санкцій, а також судових витрат;

-на даний момент виконавче провадження в межах даної справи відсутнє;

-постановою господарського суду від 17.12.2015 року у справі 23/5009/326/11 Боржника визнано банкрутом , відкрито ліквідаційну процедуру, в межах якої Заявником заявлені кредиторські вимоги;

-на підставі договорів тимчасового платного строкового користування комунального майна територіальної громади Якімівської селищної Ради Зацікавленій особі передані котельні №1,3 по вул. Леніна, 42 та 73, а також центральна котельня по вул. Меліораторів, 5а, смт. Якимівка, Якимівський район, Запорізька область.

В обґрунтування відмови в заміні сторони виконавчого провадження її правонаступником, суд першої інстанції дійшов висновку, що Зацікавлена особа не є правонаступником за борговими зобовязаннями з оплати вартості природного газу, що виникли у Боржника перед Заявником в межах даної справи, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження використання боржником майнових комплексів на момент укладення договору поставки природного газу від 29.09.2008р. №06/08-1819-БО-13 та в період поставки природного газу.

Також суд вважає, що Заявником не надано доказів врегулювання питання передачі зобовязань Боржника з попередніми користувачами спірного майна в розумінні ч.ч.3,4 Закону України «Про теплопостачання».

Таким чином, за висновком суду першої інстанції, стягувачем не доведено наявність обставин, які можуть бути підставами правонаступництва боргових зобовязань боржника відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 22 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно зі ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Заявник вимагає здійснити заміну сторони саме на стадії виконання рішення суду, тобто у виконавчому провадженні.

Згідно до вимог ст. 334 ГПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу.

Отже з урахуванням вимог наведеної процесуальної норми вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в даному випадку можливо лише за наявності останнього.

Заявником надана копія наказу від 26.10.2010 р. на виконання вказаного рішення суду, що дійсний для предявлення до 26.10.2013 року (а.с.61 т.1).

Докази звернення зазначеного наказу до виконання в передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.01.11 порушено провадження у справі № 23/5009/326/11 про банкрутство Боржника, введено мораторій за задоволення вимог кредиторів, в межах якої заявлені кредиторськи вимоги Заявника в розмірі 14497,00 грн., що підтверджуються рішенням господарського суду Запорізької області від 12.10.2010 у справі № 28/203/10, з врахуванням часткової оплати боргу.

Задля погашення саме цієї заборгованості Заявник вимагає замінити сторону у виконавчому провадженні. При цьому, докази щодо правової природи цієї суми, в світлі того, чи є вона несплаченою частиною заборгованості за спожитий газ, заявником також не надано, проте розмір цієї суми дорівнює розміру стягнутх судових витрат за вищенаведеним рішенням суду (14261,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Обгрунтовуючи факт правонаступництва Зацікавленої особи за борговими зобов'язаннями Боржника в межах зазначених 14497,00 грн, як такий, що відбувся, Заявник посилається на ст 22 Закону України «Про теплопостачання», яка передбачає умови зміни права власності та особливості правонаступництва зобов'язань у сфері теплопостачання.

Частини 2-5 цієї норми передбачають, що зміна форми власності або перехід права власності на відповідні об'єкти з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, яка здійснюється в порядку, передбаченому законами України, не повинна призводити до погіршення умов та якості теплопостачання споживачам.

У разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

Договори про постачання та транспортування енергоносіїв укладаються з правонаступниками реорганізованої теплопостачальної та/або теплогенеруючої організації виключно за умови погодження порядку погашення заборгованості з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання за попередній період.

Учасник (засновник) теплопостачальної або теплогенеруючої організації у разі прийняття рішення про її ліквідацію забезпечує погашення боргу такої організації перед постачальниками енергоносіїв.

Отже частина третя цієї норми визначає загальні підстави правонаступництва щодо боргових зобовязань по оплаті спожитих носіїв, але розмір такої заборгованості, порядок її оплати правонаступником має бути вже визначеними або під час передачі майна, або під час укладення нового договору про постачання енергоносіїв, на підставі відповідного узгодження, або судового рішення у разі виникнення спору з цього приводу.

Будь-яких доказів передання Зацікавленій особі спірних боргових зобовязань під час укладених договорів щодо передання в користування спірного нерухомого майна, зокрема, шляхом підстав скасування відповідних актів-приймоу передачи або інших угод, Заявником не надано, про наявність таких не заявлено.

В наданих договорах на право користування спірним майном, а також актах прийому - передачі зауваження щодо передання таких зобовязань Зацікавленій особі разом з правом користування майном- відcутні, до господарського суду з цього приводу Заявник також не звертався.

Отже судова колегія зауважує, що в межах розгляду даної заяви, навіть при наявності відповідного виконавчого провадження, підлягає доведенню сам факт заміни сторони (боржника) в господарському зобовязанні, що мало відбутися до моменту звернення Заявника з даною заявою.

При цьому встановлювати наявність самого права вимоги Заявника до Зацікавленої особи, зясовувати обсяг та обгрунтованість цих вимог при розгляді лише процесуального питання в порядку ст. 334 ГПК України- суд позбавлений можливості.

Отже доказів заміни боржника в зобовязанні по оплаті за отриманий на підставі Договору від 29.09.2008 року за №06/08-1819-БО-13 природний газ- матеріали справи не містять, доводи Заявника з цього приводу базуються лише на міркуваннях останнього.

Враховуючи наведені обставини, судова колегія погоджується з висновком господарського суду щодо відсутності доказів правонаступництва Зацікавленої особи щодо боргових зобовязань Боржника перед заявником за спожитий газ в межах даної справи.

Судова колегія вважає, що висновки господарського суду першої інстанції відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийнята ухвала відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі № 28/203/10 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для розгляду заяви сторони у виконавчому провадженні, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 21.02.2018 у справі № 28/203/10 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Дочірню компанію "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23.04.2018р.

Головуючий (суддя-доповідач): О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3