ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 рокуСправа № 912/718/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі судового засідання Солдатовій К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/718/18

за позовом: Фізичної особи - підприємця Кудрі Лідії Іванівни, АДРЕСА_1

до відповідача: Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38

про стягнення 29585,29 грн,

Представники:

від позивача - Ковальов А.І., довіреність № 628 від 13.03.18;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа - підприємець Кудря Лідії Іванівни звернулась до господарського суду з позовною заявою від 23.03.2018, яка містить вимоги про стягнення з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 26284,48 грн втрат від інфляції та 3300,81 грн - 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати боргу за договором купівлі-продажу №6/6а від 04.01.2011, стягнутого рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.09.2014 у справі № 912/2598/14, у зв'язку з чим позивачем нараховано відповідачу інфляційні збитки та 3% річних за весь час прострочення. виконання зобов'язання.

Ухвалою господарського суду від 28.03.2018 поданий позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/718/18 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 19.04.2018.

19.04.2018 господарський суд відкрив судове засідання по розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 19.04.2018 присутній представник позивача підтримав заявлений позов в повному обсязі.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 19.04.2018 не брав, відзив у встановлений судом строк не подав, про наявність поважних причин неподання відзиву суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті (а.с. 27).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та є правом, а не обов'язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу №912/718/18 в судовому засіданні 19.04.2018 за відсутності представника відповідача.

На підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішено за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 04.09.2014 у справі №912/2598/14 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Кудрі Лідії Іванівни (далі - ФОП Кудря Л.І., позивач) задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Кіровоградський облавтодор", відповідач) борг в сумі 31 668,32 грн, втрати від інфляції в сумі 3 895,20 грн, 3% річних в сумі 2 809,73 грн, а також судовий збір в сумі 1 827,00 грн; у задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому згідно вимог Господарського процесуального кодексу України є таким, що набрало законної сили 20.09.2015, про що зазначено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В силу вимог частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так рішенням від 04.09.2014 у справі № 918/2598/14 за позовом ФОП Кудрі Л.І до Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м. Кіровоград в особі філії "Олександрійська дорожньо-експлуатаційна дільниця" про стягнення 46291,23 грн встановлено факт неналежного виконання ДП "Кіровоградський облавтодор" Договору купівлі-продажу №6/6а від 04.01.2011 (далі - Договір) в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Крім основної заборгованості з ДП "Кіровоградський облавтодор" рішенням у справі № 918/2598/14 стягнуто 3895,20 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2011 по червень 2014 та 27,26 грн - 3% річних за період з 16.08.2011 по 31.08.2011 на суму боргу 20728,28 грн та 2782,47грн - 3% з 01.09.2011 по 04.08.2014 на суму боргу 31668,32 грн.

Вказані періоди зазначені у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 04.09.2014.

Проте, за твердженням позивача, відповідач зазначене рішення суду належним чином не виконав, заборгованість сплатив частково в рамках примусового виконавчого провадження, а саме: 08.06.2015 за платіжним дорученням № 205 на суму 2500,00 грн (а.с. 18), 19.06.2015 за платіжним дорученням №249 на суму 2500,00 грн (а.с. 19), 19.09.2015 за платіжним дорученням №788 на суму 7265,90 грн (а.с. 20), 29.01.2018 - 1 255,17 грн (банківська виписка по рахунку) (а.с. 21).

Відповідно до частини 1 статті 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, виходячи з розрахунку позивача, останнім на підставі частини 1 статті 534 Цивільного кодексу України у рамках примусового виконавчого провадження відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було зараховано здійснені відповідачем оплати на погашення іншої заборгованості в сумі 4636,73 грн та 8884,34 грн на погашення суми основного боргу. Вказане зарахування коштів не суперечить наведеним вище положенням законодавства України.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до положень статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Положеннями частини 1 статті 202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (статті 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволенні вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

При цьому, відповідно до положень пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

У даній справі на підставі приписів статті 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з позивача 26284,48 грн втрат від інфляції за період з липня 2014 по лютий 2018 та 3300,81 грн - 3% річних за період з 05.08.2014 по 22.03.2018, донараховані на борг, який встановлено та стягнуто рішенням суду у справі №912/2598/14.

Факту подвійного нарахування у справах № 912/2598/14та № 912/718/18 річних та інфляційних за одні і ті самі періоди існування боргу за Договором господарським судом не встановлено.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

На підставі норм статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував відповідачу до стягнення 3300,81 грн 3% річних та 26284,48 грн інфляційних втрат з урахуванням часткових оплат відповідачем заборгованості.

Відповідач доказів належної оплати заявленої до стягнення заборгованості суду не представив та не надав власного розрахунку суми боргу, у зв'язку з чим суд керується розрахунком позивача. Також позивачем до суду не надано будь-яких інших розрахунків та доказів оплати відповідного боргу відповідачем, окрім тих, що знаходяться в матеріалах справи на день розгляду справи по суті та винесення рішення.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Втім жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат (а.с.22-23), суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається повністю на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38, ідентифікаційний код 32039992) на користь Фізичної особи - підприємця Кудрі Лідії Іванівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) 26284,48 грн втрат від інфляції та 3300,81 грн - 3% річних а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Фізичній особі - підприємцю Кудрі Лідії Іванівні за адресою: АДРЕСА_1 та Дочірньому підприємству "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за адресою: 25015, м. Кропивницький, вул. Полтавська, 38.

Повне рішення складено 24.04.2018.

Суддя В.В.Тимошевська