УХВАЛА

19 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/4644/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жуков С.В. - головуючий, Білоус В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю представників: ТОВ "Південбуд" - адвоката Майорової Н.М. свід.№ 2040 від 27.05.2011, дов. від 23.03.2018 №1; ТОВ "ФК "Форінт" адвоката Кравченка В.П. свід.№ 1025 від 22.03.2012, дог. від 29.03.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7

на ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017

(Суддя - Грабован Л.І.)

та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017

(Головуючий суддя - Лашин В.В.; судді - Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Одеської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд" (Далі - ТОВ "Південбуд"), порушена ухвалою місцевого господарського суду від 11.01.2016, в загальному порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон про банкрутство).

12.02.2016 фізична особа ОСОБА_6 звернулась до господарського суду Одеської області із заявою про визнання грошових вимог у розмірі 5 630 507, 58 грн. та включення цих вимог до реєстру вимог кредиторів у справі № 916/4644/15.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_6 зазначала, що 08.01.2006 між нею та боржником були укладені договори № 67-5-3, № 70-5-3 про співробітництво з інвестування і будівництва житлового будинку, на виконання умов яких заявником було сплачено боржникові 364 230, 00 грн. Згідно заяви боржник свої зобов'язання за договорами не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 5 630 507, 58 грн.

У подальшому, ОСОБА_6 надано суду заяву про уточнення заяви з грошовими вимогами до боржника (вх. №3-1033/17 від 30.08.2017, у яких вимоги збільшені до 26 574 902,6 грн. (2756 - 1 перша черга, 6 798 299,14 грн. (складається з 1 814 050 грн. - основана вимога перерахована за офіційним курсом НБУ; 478 312,8 грн. - 3% річних за період з 01.04.2007 по 11.01.2016, 4 415 936,34 грн. - сума заборгованості від інфляції за період з 01.04.2007 по 11.01.2016 - 4 черга, 19 863 847,5 грн. - 6 черга).

ОСОБА_6 обґрунтовує наведені вимоги положеннями ст. 533 Цивільного кодексу України, якою передбачено визначення за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті; положеннями п., п.3.1, 3.2 договору від 21.12.2005р. №63-4-3; положеннями ст.ст. 526,530,535,612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів"

03.03.2016 фізична особа ОСОБА_7 звернулась до господарського суду Одеської області із заявою про визнання грошових вимог до ТОВ "Південбуд" в сумі 2 828 497, 81 грн та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_7 зазначала, що 07.12.2005 між нею та боржником був укладений договір № 107-8-1-3 про пайову участь у будівництві житлового будинку, на виконання умов якого заявником було здійснено оплату у повному розмірі; 10.01.2006 між нею та боржником був укладений договір №104-7-3 про співпрацю по інвестуванню та будівництву, на виконання умов якого заявником було сплачено вартість будівництва у повному обсязі; 09.09.2011 між нею та боржником був укладений договір № 1-ГАР купівлі-продажу майнових прав, на виконання умов якого заявником було здійснено оплату у повному обсязі. Згідно заяви, умови договорів ТОВ "Південбуд" не виконані, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 2 828 497, 81 грн.

ОСОБА_7 посилалась на положення ч. 2 ст. 693 Цивільного України, ст. 1, ч. 15 ст. 11 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 3 ст. 4, ч.ч. 1, 3, 5 ст. 7 Закону України „Про інвестиційну діяльність", та зазначала, що інвестиційний договір передбачає як грошові, так і майнові права (обов'язки) сторін договору.

Водночас, із матеріалів господарської справи № 916/4644/15 вбачається, що окрім наведених фізичних осіб, до суду першої інстанції звернулись фізичні особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,ОСОБА_11 , ОСОБА_12, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 , ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 , ОСОБА_24,ОСОБА_25, ,ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 із подібними заявами щодо визнання грошових вимог, які ґрунтуються на договорах про співпрацю з інвестування та будівництва та про пайову участь в будівництві одного житлового будинку з ідентичними умовами.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.09.2017 у справі №916/4644/15 відмовлено ОСОБА_9 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_30 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_11 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_12 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_13 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_14 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_15 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовити ОСОБА_7 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовити ОСОБА_16 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовити ОСОБА_17 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_18 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_19 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_20 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_21 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_22 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

- Відмовлено ОСОБА_23 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_24 у задоволенні заяви про грошові вимоги та у задоволенні заяви про збільшення грошових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_25 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_26 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_27 у задоволенні заяви про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

-Відмовлено ОСОБА_28 у задоволенні заяв про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПІВДЕНБУД" (65005, Одеська обл., м. Одеса, вул. Михайлівська, буд. 5; ) у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 апеляційні скарги громадян ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_28, ОСОБА_14, ОСОБА_23, ОСОБА_10, ОСОБА_25, ОСОБА_9, ОСОБА_17 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 у справі № 916/4644/15 залишено без змін.

Наведені рішення попередніх судових інстанції, зокрема, стосовно кредиторських вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обґрунтовані тим, що факт вчинення сторонами правочинів (укладення договорів про співпрацю) підтверджено відповідними документами, однак зобов'язання боржника перед кредитором повинні мати грошовий характер.

У заяві з грошовими вимогами кредитори посилались на невиконання боржником зобов'язань з будівництва об'єкту та передачі квартири, отже, у останніх є вимоги до боржника щодо передачі квартири.

Судами встановлено невиконання боржником своїх зобов'язань, однак вказані договори не розірвано та не припинено, договори продовжують діяти. Відносно боржника введено процедуру розпорядження майном, яка не припиняє його підприємницьку діяльність, і відповідно, зобов'язання боржника за договорами підлягають виконанню в натурі та боржник зобов'язаний передати у власність інвесторам квартири після введення будинку в експлуатацію.

Крім того, апеляційний господарський суд встановив, що у судовому засіданні інвесторами та пайовиками підтверджено, що останні не заперечують проти отримання квартир після здачі будинку в експлуатацію.

Також, апеляційний господарський суд відхилив посилання скаржників на ч.2 ст. 23 Закону про банкрутство, оскільки фізичними особами заявлялись саме грошові вимоги, а не майнові, виражені у грошовому еквіваленті.

ОСОБА_6 звернулась з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 скасувати, передати справу в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_6 на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 посилається на невірне застосування та порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, 254, 509, 525, 526, 611, 612, 693 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі -Закон про банкрутство) та важає, що з урахуванням положень ст. 23 наведеного Закону, заявником надано суду необхідні документи, які підтверджують наявність кредиторських вимог;

Також вважає, що суди мали застосувати, у даному випадку, положення ч. 2 ст.693 ЦК України, яка визначає зобов'язання сторони договору повернути одержану передоплату у випадку невиконання зобов'язання по передачі майна і таке зобов'язання, як вважає заявник, є грошовим за своєю правовою природою.

ОСОБА_7, також звернулась із касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 скасувати, в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_7 та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_7 та визнати кредиторські вимоги останньої у заявленій сумі та включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на невірне застосування та порушення судами норм матеріального та процесуального права: зокрема ст. ст. 2, 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України , ст. 1, 15, 16, 23, 38 Закону про банкрутство.

Вважає, що докази, якими обґрунтована заява про визнання кредиторських вимог ОСОБА_7, надають право кредитору на звернення до боржника саме з грошовими вимогами.

Також вважає, що суди мали застосувати, у даному випадку, положення ч. 2 ст.693 ЦК України, яка визначає зобов'язання сторони договору повернути одержану передоплату у випадку невиконання зобов'язання по передачі майна і таке зобов'язання, як вважає заявник, є грошовим за своєю правовою природою.

Крім того, вважає, що кредитор з майновими вимогами вправі звернутись до боржника з грошовими вимогами, якщо відповідно до норм цивільного законодавства кредитор вправі обрати спосіб захисту свого цивільного права та заявити вимогу про повернення коштів, внесених ним як передоплату за виконання певних робіт, передачу майна.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі № 916/4644/15 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_7 про грошові вимоги до ТОВ "Південбуд", призначено скаргу до розгляду на 29 березня 2018 року.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 у справі № 916/4644/15 в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_6 про грошові вимоги до ТОВ "Південбуд", призначено скаргу до розгляду 05 квітня 2018 року.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2018 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 916/4644/15 за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 до 05.04.2018.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 об'єднано касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6

в одне касаційне провадження. Оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 916/4644/15 за касаційними скаргами ОСОБА_7, ОСОБА_6 на ухвалу господарського суду Одеської області від 06.09.2017 та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 до 19.04.2018.

Відповідно до частини 5 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, з врахуванням норм матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшла висновку про наявність правових підстав для передання даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на те, що дана справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Правова проблема полягає у тому, що аналізуючи судову практику колегія суддів дійшла висновку про відсутність єдиного підходу до вирішення спорів та встановлення правової природи вимог (грошових або майнових) які виникають у справах про банкрутство щодо звернення фізичних осіб вкладників (інвесторів) у справу про банкрутство забудовника, в той час коли укладені між боржником та кредитором інвестиційні договори продовжують діяти і щодо боржника ще не введено ліквідаційну процедуру у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з вимогами ст. 1 Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до вимог статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 Закону, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду цих вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу , в якій зазначаються : розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів,розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів, дата проведення зборів кредиторів, дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Існує позиція, викладена у судових рішеннях які є чинними про те, що завдання суду у попередньому засіданні у справі про банкрутство полягає не у вирішенні майнового спору по суті, а у визнанні наявності в цей момент у кредитора грошових вимог до боржника, отже, зобов'язання замовника будівництва перед інвестором є майновим у розумінні Закону про банкрутство, яке припиняється тільки після визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури і тоді майновий кредитор має право заявити грошові вимог до боржника в межах ліквідаційної процедури, до введення ліквідаційної процедури договори продовжують діяти, процедура розпорядження майном не припиняє підприємницьку діяльність, і відповідно, зобов'язання боржника за договорами підлягають виконанню в натурі та боржник зобов'язаний передати у власність інвесторам квартири після введення будинку в експлуатацію.

Також, існує інша позиція, викладена також у чинних судових рішеннях, яка полягає у тому, що законодавець не обмежує коло кредиторів боржника виключно кредиторами, перед якими боржник має грошові зобов'язання. Кредитор з майновими вимогами вправі дати їм грошову оцінку відповідно до норм цивільного законодавства та звернутися до боржника з грошовими вимогами у справу про банкрутство, якщо такі вимоги виникли до моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство (є конкурсними за своєю правовою природою) та випливають з підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, є вимогою про повернення коштів, внесених кредитором як передоплату за передачу майна, виконання певних робіт.

Статтею 8 ЦК України передбачено, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Згідно з частиною 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Інвестиційний договір належить до особливого виду цивільно-правових договорів, не регламентованих Цивільним кодексом України, та може містити положення різних видів цивільно-правових договорів залежно від предмету та цілей інвестування (договору про спільну діяльність, капітального будівництва, кредитування, купівлі-продажу, передачі майнових прав тощо). Зазначений договір є одним із способів набуття права власності спочатку на майнові права об'єкта інвестування, а пізніше - на новостворене в ході інвестиційної діяльності майно. Відтак, інвестиційні договори передбачають як грошові, так і майнові права (обов'язки) сторін договору.

Отже, до правовідносин сторін можуть частково застосовуватися положення цивільного законодавства про купівлю-продаж.

Невиконання боржником зобов'язань щодо передачі кредитору, як інвестору, об'єкта інвестування, надає кредитору право на звернення до суду у справі про банкрутство з грошовими вимогами про повернення боржником одержаної передоплати за передачу інвестору в майбутньому об'єкта інвестування, яку кредитором було здійснено. Такі грошові зобов'язання ст. 1 Закону про банкрутство випливають з умов укладених сторонами цивільних договорів та положень частини 2 статті 693 ЦК України.

Підсумовуючи наведене слід зазначити, що зростаюча нестабільність банківського сектору, коливання курсу валют, змушує громадян до пошуку нових шляхів інвестування власних заощаджень, зокрема шляхом грошових вкладів у будівництво нерухомості, однак поряд із масовістю будівництва з'являються і вкладники, очікування яких не здійснились, зокрема і через банкрутство забудовників, які не виконавши свої зобов'язання власне самі перебувають у скрутному матеріальному становищі, отже наявність єдиного підходу до визначення правової природи кредиторських вимог вкладників (інвесторів) у справі про банкрутство забудовника є суспільно значущою та важливою для суспільства.

Зважаючи на наявність різних позицій з приводу застосування норм матеріального права при які виникають у справах про банкрутство щодо звернення фізичних осіб вкладників (інвесторів) у справу про банкрутство забудовника, Верховний Суд вважає, що наведені у даній ухвалі суду обставини свідчать про наявність виключної правової проблеми, яка зумовлює необхідність передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись частиною 5 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 916/4644/15 щодо розгляду заяв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з кредиторськими вимогами у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд".

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко