ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.2018 Справа № 920/52/18

Господарський суд Сумської області, у складі судді Спиридонової Н.О., при секретарі судового засідання Гребенюк С.В., розглянувши матеріали справи № 920/52/18 в порядку загального позовного провадження:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Кобзаренка» (вул. Русанівська, буд. 17, смт. Липова Долина, Сумська область, 42500),

до відповідача: фізичної особи-підприємця Кощієнка Костянтина Івановича (АДРЕСА_1),

про стягнення 393397,87 грн. на підставі договору № 1102 від 03.11.2016,

представники сторін:

позивача: Маківський О.В.,

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості у сумі 393397,87 грн. на підставі договору № 1102 від 03.11.2016, з них: 200000,00 грн. основного боргу, 6361,33 грн. - 3 % річних, 25086,62 грн. інфляційних нарахувань та 161949,92 грн. пені.

Представник позивача подав до суду клопотання, в якому зазначає, що на сторінці 2 позовної заяви у таблиці з розрахунку інфляційного збільшення суми боргу період заборгованості зазначений 25.12.2016 - 15.01.2018, однак вірний період з 01.01.2017 по 01.12.2017, сума розраховано інфляції залишається незмінною, а саме 25086,62 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, хоча був належним чином повідомлений господарським судом про дату, час і місце засідання суду, призначеного у цій справі ухвалою від 05.04.2018, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ст. 114 ГПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи час, наданий сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, та оцінивши надані докази, суд встановив:

03.11.2016 між Фізичною особою - підприємцем Кощієнко Костянтином Івановичем (продавець - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Кобзаренка» (покупець - позивач) укладено договір № 1102 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця на умовах, передбачених цим договором, металоконструкції демонтованого пожежного депо та здійснити монтаж вказаних металоконструкцій на об'єкті покупця, а покупець зобов'язується прийняти металоконструкції та роботи по монтажу і своєчасно здійснити оплату.

10.11.2016 сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору відповідно до якої п.п. 2.1.3 п. 2.1, п.п. 2.2.2 п. 2.2, п.п. 2.2.6 п. 2.2, п. 3.2, п. 3.3 виключили, а п. 4.2 виклали у наступній редакції: « 4.2 Розрахунок за металоконструкції та роботи по монтажу здійснюються шляхом перерахування коштів на рахунок продавця в наступному порядку: 4.2.1 Покупець зобов'язаний здійснити попередню оплату у розмірі 200 000,00 грн. у термін до 15.11.2016 включно, сумами не більше 100000,00 грн. в один робочий день. 4.2.2 Покупець зобов'язаний здійснити остаточний розрахунок з продавцем протягом десяти робочих днів з дати отримання металоконструкцій, що є предметом даного договору. Сторони дійшли згоди п.п. 4.2.3 п. 4.2 виключити».

Пунктом 3.1 договору встановлено, що термін поставки та монтажу металоконструкцій, за умови забезпечення належних умов для монтажу та дотримання строків (термінів) оплати, - до 24.12.2016 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.11.2017 платіжним дорученням № 5457 та 15.11.2016 платіжним дорученням № 5641 перерахував відповідачу по 100000,00 грн. на загальну суму 200000,00 грн., проте в порушення умов зазначеного договору відповідач свої зобов'язання щодо поставки та монтажу металоконструкцій у передбачений договором строк не виконав.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Факт того, що позивачем було здійснено повну передоплату на загальну суму 200000,00 грн., підтверджується платіжними дорученнями № 5457 від 03.11.2016, № 5641 від 15.11.2016. Проте відповідач так і не здійснив поставку та монтаж металоконструкції, повернення коштів у добровільному порядку не здійснив у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з останнього неповернутої попередньої оплати у розмірі 200000,00 грн. є доведеними, обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 200000 грн. 00 коп. неповернутої попередньої оплати, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 договору передбачено за порушення строків (термінів) виконання зобов'язань за цим договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни металоконструкцій, включаючи монтажні роботи, за кожен день прострочення за весь період прострочки.

ФОП Кощієнко К.І. у строки, визначені договором № 1102 від 03.11.2016 не виконав своїх зобов'язань, тому зобов'язаний нести відповідальність у вигляді та пені в розмірі, передбаченому пунктом 5.2 договору.

За таких обставин, суд вважає, що вірним є нарахування відповідачу пені за період з 25.12.2016 по 15.01.2018 у розмірі 161949,92 грн. згідно умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної поставки товару, позовні вимоги в частині стягнення 25086 грн. 62 коп. інфляційних втрат за період з 01.01.2017 по 01.12.2017, 6361 грн. 33 коп. 3% річних за період з 25.12.2016 по 15.01.2018 підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до норм укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача.

Приймаючи до уваги викладене, вимоги позивача про стягнення 393397,87 грн. заборгованості, з яких: 200000,00 грн. основного боргу, 161949,92 грн. пені, 25086,62 грн. суми інфляції та 6361,33 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 5900 грн. 97 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кощієнко Костянтина Івановича (АДРЕСА_1, ід.код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Кобзаренка» (42500, Сумська область, смт. Липова Долина, вул. Русанівська, 17, ) 200000 грн. 00 коп. основного боргу, 161949 грн. 92 коп. пені, 25086 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 6361 грн. 33 коп. 3% річних, а також 5900 грн. 97 коп. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 27.04.2018.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. СПИРИДОНОВА