ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"25" квітня 2018 р. Справа № 7/27

Суддя Шевель О. В.

дослідивши матеріали апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області вх. №741 П/2 на ухвалу господарського суду Полтавської області від "14" грудня 2017 р. у справі № 7/27

за заявою Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп", м.Полтава,

до Державного підприємства Українського науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту джерел світла, м.Полтава,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.12.2017 (суддя Іванко Л.А.) затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Державного підприємства Українського науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту джерел світла, ліквідовано Державне підприємство Український науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут джерел світла, припинено провадження у справі.

Вказаною ухвалою (п.7 резолютивної частини) задоволено клопотання ліквідатора Степаненка М.М., затверджено ліквідатору Степаненку М.М. звіт про здійснення та відшкодування витрат в ході ліквідаційної процедури ДП Українського науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту джерел світла на загальну суму 94897,97 грн. Стягнуто на користь арбітражного керуючого Степаненка М.М. заборгованість зі сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора ДП Український науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут джерел світла: з Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області - 52356,73 грн., з Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області - 6905,54 грн., з Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного Управління ДФС у Полтавській області - 2495,84 грн., з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий ДІМ ГРЛ" 33139,86 грн.

Кредитор, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, 06.04.2018 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати п.7 резолютивної частини ухвали від 14.12.2017 щодо стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Степаненка М.М. 52356,73 грн. заборгованості зі сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора ДП Український науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут джерел світла та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області 52356,73 грн. відмовити повністю.

Перевіркою матеріалів апеляційної скарги встановлено, що заявником не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги. У скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області зазначає, що під час подання Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава, правонаступником якого є апелянт, заяви про конкурсні грошові вимоги до боржника судовий збір відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" не сплачувався. Тому, на думку апелянта, відсутні підстави для сплати ним судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу від 14.12.2017 в даній справі.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, кредиторські вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава до боржника в даній справі на суму 728,44 грн. дійсно було заявлено у 2003 році (тобто до набрання чинності Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011), визнано розпорядником майна боржника та господарським судом (ухвала від 17.06.2003), отже, даним учасником справи не сплачувався судовий збір в порядку, встановленому Законом України "Про судовий збір". Разом з тим, при зверненні з заявою про визнання поточних кредиторських вимог від 15.11.2015 на суму 198817,20 грн. (які були визнані ухвалою суду від 09.12.2015) Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава сплатило 2436,00 грн. судового збору - як це було передбачено Законом України "Про судовий збір" в редакції, чинній на момент подання відповідної заяви.

Окрім того, відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у нині чинній редакції, на який посилається заявник, за подання апеляційних скарг у справі про банкрутство сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Як вбачається з оскаржуваної ухвали від 14.12.2017, судом першої інстанції при її постановленні не вирішувалося питання щодо розгляду заяв Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава з кредиторськими вимогами до боржника (як було встановлено вище, відповідні вимоги визнано ухвалами суду від 17.06.2003 та від 09.12.2015). Натомість оскаржуваною ухвалою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано боржника, припинено провадження у справі та стягнуто з кредиторів заборгованість зі сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого.

Отже, при поданні у квітні 2018 року апеляційної скарги на ухвалу від 14.12.2017 апелянт, який не відноситься до переліку осіб, що мають пільги зі сплати судового збору (ст.5 Закону України "Про судовий збір") повинен був сплатити 1762,00 грн. судового збору у відповідності до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Невиконання апелянтом даної вимоги закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням встановлених законом вимог, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, якою зокрема встановлено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу; якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Окрім того, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, її було направлено поштою 06.04.2018 - тобто із значним пропуском строку апеляційного оскарження ухвали суду, встановленого ГПК України (як у редакції, чинній на момент постановлення ухвали від 14.12.2017, так і в редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою).

Апелянт звернувся до суду з клопотанням про поновлення вказаного строку, в якому посилається на те, що не мав змоги своєчасно довідатися про оскаржувану ухвалу, оскільки її копію було надіслано судом не на адресу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, а до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава, яке по 31.07.2017 орендувало приміщення за адресою: м.Полтава, вул.Автобазівська, 2/9; відповідне поштове відправлення було отримано невідомою особою, яка не зазначила на повідомленні відділення зв'язку свого прізвища та посади. Отже, за твердженням апелянта, він довідався про оскаржувану ухвалу лише 02.04.2018 з листа ГУ ДКС України у Полтавській області.

Разом з тим, апелянтом не додано до скарги доказів на підтвердження тих обставин, що після 31.07.2017 відповідний орган Фонду соціального страхування не знаходився за адресою: м. Полтава, вул.Автобазівська, 2/9. Так, у клопотанні про заміну кредитора правонаступником, поданому Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Полтава до господарського суду 16.11.2017 (т.12, а.с.174), зазначено адресу заявника: м. Полтава, вул.Автобазівська, 2/9. Окрім того, апелянтом не наведено поважних причин, які б перешкодили йому своєчасно отримати інформацію про стан провадження та процесуальні документи у справі про банкрутство, в якій він є кредитором та членом комітету кредиторів, шляхом звернення до суду або до ліквідатора.

Відповідне може бути підставою для висновку про неповажність причин пропуску апелянтом строку подання скарги.

Згідно з п.3 ст.260 ГПК України, якщо апеляційна скарга подана після закінчення встановленого законом строку і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, така апеляційна скарга залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення апелянту копії даної ухвали. У вказаний строк заявником має бути надано суду: докази сплати судового збору за подання скарги та мотивовану заяву про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

3. Роз'яснити заявнику, що у випадку неподання ним протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху належним чином мотивованої заяви про поновлення пропущеного строку, або якщо підстави, вказані ним у заяві, суд визнає неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено в порядку, встановленому статтею 261 ГПК України.

Окрім того, ненадання зазначених у п.2 даної ухвали доказів є підставою для застосування судом процесуальних наслідків, встановлених ст. 174, 260 ГПК України (повернення апеляційної скарги).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Шевель О. В.