РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.04.2018Справа № 910/23579/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Рікосад»
Простягнення 8 007,58 грн

від позивача: Кравець О.Я. предст. за дов.;
від відповідача: Волобуєв І.Ю. предст. за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Рікосад про стягнення 4 333,42 грн пені та 3 674,16 грн штрафу, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань з поставки товару згідно договору № 53/ВЗЗ-2017 від 04.07.2017.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків постачання товару обумовленого в договорі № 53/ВЗЗ-2017 від 04.07.2017.
Ухвалою від 02.01.2018 відкрито провадження по справі № 910/23579/417. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
14.02.2018 представником відповідача було подано відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог надано заперечення з огляду на те, що позивачем на адресу відповідача заявки на поставку товару не направлялися з огляду на що і прострочення виконання зобов`язань відсутнє.
Оцінивши доводи сторін, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, з огляду на докази, які було подано сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку щодо доцільності постановлення ухвали про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2018 у справі № 910/23579/17 вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.03.2018.
Позивачем 16.03.2018 подано до суду відповідь на відзив, разом з тим, по тексту зазначеного документу зазначав як контрагента СТ «Стимул», який не є стороною по справі № 910/23579/17.
У судовому засіданні 26.03.2018 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.
У судовому засіданні 26.03.2018 судом було оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.04.2018.
Представник позивача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по справі, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача у судовому засіданні 23.04.2018 надали усні пояснення по справі, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі.
У судовому засіданні 23.04.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2017 року між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рікосад» (далі учасник) було укладено Договір № 53/ВЗЗ-2017 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого учасник зобов`язується у визначені договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі товари.
Найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:20-7 продукція борошномельно-круп`яної промисловості (п. 2.1 договору). Кількість товару за договором: лот 1 крупа ячмінна 100 000 кг.
Відповідно до п.3.1 договору, ціна договору складає 648 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 108 000, 00 грн.
Розрахунки за товар, що поставляються, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 90 календарних днів з дати документального підтвердження учасником замовнику доставки товару до товароодержувача (п. 4.1 договору).
До кожної партії товару, що постачається, учасник обов`язково надає замовнику накладну (у трьох примірниках) та рахунок-фактуру, завірені печаткою та підписом особи учасника, уповноваженої на підписання господарських та фінансових документів (п. 4.2 договору).
Згідно зі п. 5.1 договору, строк поставки товару складає 10 календарних днів з моменту подання письмової заявки замовником.
За твердженнями позивача, ним для вчасної поставки товару складено та надіслано відповідачу заявку № 1597 від 07.07.2017 року щодо поставки товару у загальній кількості 14 600 кг у визначені строки.
Відповідачем у порушення взятих на себе зобов`язань за договором не було своєчасно поставлено товар у строк, встановлений у п.5.1 договору.
Даний факт підтверджується видатковими накладними № 7-01 від 25.07.2017 року, № 7-02 від 25.07.2017 року, № 7-03 від 25.07.2017 року, № 9-02 від 08.09.2017 року, № 11-05 від 17.11.2017 року, № 11-06 від 17.11.2017 року, № 11-04 від 22.11.2017 року, № 11-08 від 22.11.2017 та № 11-10 від 22.11.2017 року, копії яких залучені до матеріалів справи.
У зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 4 333,42 грн та штраф у розмірі 3 674,16 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
У відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Так, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.
Судом встановлено, що сторонами в п. 5.1. договору було погоджено, що строк поставки товару за цим договором складає 10 календарних днів з моменту подання письмової заявки замовником.
За змістом ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Таким чином, з урахуванням умов п. 5.1. договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар протягом 10 робочих днів з моменту письмової заявки замовником.
Докази того, що сторони узгодили інший термін поставки товару за договором, в матеріалах справи відсутні.
Позивач в підтвердження надіслання на адресу відповідача письмової заяви посилається на письмову заявку № 1597 від 07.07.2017, копія якої ним долучена до матеріалів позовної заяви.
Разом з тим, відповідач у своєму відзиві на позов заперечував проти отримання зазначеної заявки від позивача.
Позивачем не надано доказів направлення чи вручення заявки № 1597 від 07.07.2017 ТОВ «Рікосад», так само як і не доведено в судових засіданнях факту її вручення.
Також позивачем в судових засіданням не доведено факту вручення заявки № 1597 від 07.07.2017 ТОВ «Рікосад».
Так, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З огляду на те, що позивачем не доведено факту належного виконання ним умов пункту 5.1 договору щодо надіслання або вручення ТОВ «Рікосад» письмової заявки, то суд приходить до висновку про відсутність прострочення виконання зобов`язань з боку останнього.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на те, що позивачем не було доведено факту вручення відповідачу заявки на поставку товару, то оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про повну відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Згідно ч.1 ст.256 та п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.04.2018

Суддя Спичак О.М.