ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/2328/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шерстюка Григорія Григоровича

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 (головуючий суддя Зеленін В.О., судді Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.) та ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017 (суддя Бабкіна В.М.)

за заявою Фізичної особи-підприємця Шерстюка Григорія Григоровича

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2015

у справі № 911/2328/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Бортничі" до Фізичної особи-підприємця Шерстюка Григорія Григоровича, Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне "Бюро технічної інвентаризації" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", Фонду державного майна України про визнання права власності, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Племінний завод "Бортничі" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Шерстюка Григорія Григоровича (далі - Відповідач) про визнання права власності на будинок-контору та столярно-зварювальний цех, які розташовано за адресою - вул. Ліквідаторів, 1 в с. Щасливому Бориспільського району Київської області, скасування державної реєстрації права власності на вказані об'єкти нерухомості, яка була проведена 23.11.2006 реєстратором Комунального підприємства Бориспільської районної ради Бориспільське районне "Бюро технічної інвентаризації" (номер запису 926 та 927 в книзі 8) за Шерстюком Григорієм Григоровичем та витребування цих об'єктів нерухомості з його незаконного володіння на користь позивача.

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.09.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2015 за результатами розгляду касаційної скарги Позивача, рішення Господарського суду Київської області від 03.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Київської області від 28.07.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2016, позов задоволено частково. Визнано за Позивачем право власності на будинок-контору та столярно-зварювальний цех, розташований за адресою: вул.Ліквідаторів, 1, с. Щасливе Бориспільського району Київської області, який має реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 168595503, та на столярно-зварювальний цех, розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1-а, с.Щасливе Бориспільського району Київської області, який має реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 16859730. Витребувано із незаконного володіння Відповідача на користь Позивача вищезазначене нерухоме майно.

15.03.2017 Відповідач звернувся в Господарський суд Київської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2015 у справі № 911/2328/14.

Як на нововиявлену обставину заявник, зокрема, послався на те, що за наданою Фондом державного майна України інформацією (лист № 10-21-3036 від 16.02.2017 р.) об'єкти нерухомості, які є предметом спірних правовідносин, до переліку майна, переданого до статутного фонду Позивача, не входили, а також що станом на 01 лютого 1995 року була здійснена повна інвентаризація майна Позивача, матеріали якої зберігаються в архіві Фонду державного майна України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 вищевказану заяву залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2015 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 у даній справі касаційну скаргу Відповідача залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 - без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 911/2328/14 постанову Вищого господарського суду України від 25.09.2017 скасовано з підстав недотримання судом касаційної інстанції приписів частин 1 та 2 статті 20 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), а справу направлено на новий касаційний розгляд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Аргументуючи доводи касаційної скарги, Відповідач зазначає про те, що нововиявленою та істотною для цієї справи обставиною є той факт, що до переліку майна, переданого до статутного фонду Позивача, об'єкти під назвою - будинок-контора, що розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1, с.Щасливе, Бориспільського району, Київської області, та столярно-зварювальний цех, що розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1-а, с.Щасливе, Бориспільського району, Київської області, не входили, що спростовує доводи Позивача про передачу до статутного фонду Позивача індивідуально визначених об'єктів нерухомого майна під такою назвою на виконання наказу Фонду державного майна України від 13 лютого 1996 року № 23-АТ "Про затвердження плану приватизації і перетворення державного племінного заводу "Бортничі" с. Щасливе у відкрите акціонерне товариство".

Скаржник зазначає, що даний факт встановлений з відповіді Фонду державного майна України № 10-21-3036 від 16.02.2017 на адвокатський запит № 17 від 02.02.2017. При цьому, у вказаній відповіді зазначено, що під час підготовки державного племінного заводу "Бортничі" до приватизації проводилась повна інвентаризація майна підприємства станом на 01 лютого 1995 року, що було передбачено Положенням про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств і організацій, яке передано в оренду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1993 року № 158, матеріали якої зберігаються в архіві Фонду державного майна України. Отже, факт проведення повної інвентаризацї майна Позивача станом на 01.02.1995 року та існування даних матеріалів в архіві Фонду є також нововиявленими обставинами, про які не було відомо заявнику.

Як вказує скаржник, матеріали інвентаризації, не були предметом судового розгляду у справі № 12/204-11, на яку послались суди у своїх рішеннях, та, в порушення приписів статей 32, 38, 43 ГПК України, господарськими судами залишено його клопотання про витребування таких матеріалів без задоволення.

Учасники судового розгляду не подали відзивів на касаційну скаргу, що у відповідності до ч.3 ст. 295 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у справі №911/2328/17 у касаційному порядку.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, виходить з такого.

За змістом ст. 112 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Вказаною ст. 112 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Як встановлено господарськими судами, як на наявність у даній справі нововиявлених обставин, Відповідач-1 послався на те, що до статутного фонду Позивача не були включені об'єкти з найменуваннями, що відповідали б назвам спірних об'єктів, щодо яких судом у даній справі було визнано право власності за позивачем, а саме - будинок-контора, розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1, с. Щасливе Бориспільського району Київської області, та столярно-зварювальний цех, розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1-а, с. Щасливе Бориспільського району Київської області.

Проте, як встановлено господарськими судами, наказом Фонду державного майна України від 13.02.1996 № 23-ПТ було затверджено План приватизації державного племінного заводу "Бортничі" та доручено директору департаменту реформування власності перетворити державний племінний завод "Бортничі" у відкрите акціонерне товариство.

Склад майна, переданого до статутного фонду Позивача, який визначений у Переліку майна, переданого до статутного фонду Позивача, від 24.07.2006, який підписано заступником голови Фонду державного майна України, належним чином засвідчену копію якого долучено до матеріалів справи з відповідними поясненнями Фонду державного майна України. У вказаному переліку під порядковими номерами 16 та 37 зазначені об'єкти - склад тари в с. Щасливому (інвентарний номер 129) та контора цеху садовод в с. Щасливому (інвентарний помер 150), які за найменуванням не збігаються з найменуванням майна, право на яке визнане судом у даній справі за Позивачем, а саме - будинок-контора, розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1, с. Щасливе, Бориспільського району Київської області, та столярно-зварювальний цех, розташований за адресою: вул. Ліквідаторів, 1-а, с. Щасливе, Бориспільського району Київської області.

Факт відповідності майна, зазначеного у Переліку майна, переданого до статутного фонду Позивача, від 24.07.2006, майну, що становить предмет спору у даній справі, раніше вже було встановлено Господарським судом Київської області у справі № 12/204-11 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Шерстюка Г.Г. до ВАТ "Племінний завод "Бортничі", за участю третьої особи, яка заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", про визнання права власності на вищезазначене майно.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.12.2011 у справі № 12/204-11, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2012, у задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Шерстюка Г.Г. відмовлено, зокрема, з огляду на те, що спірне майно входить до складу цілісного майнового комплексу ВАТ "Племінний завод "Бортничі", який переданий останньому за наказом Фонду державного майна України "Про затвердження плану приватизації і перетворення державного племінного заводу "Бортничі" у відкрите акціонерне товариство" від 13.02.1996 № 23-ПТ та на виконання плану приватизації майна державного племінного заводу "Бортничі", затвердженого заступником Голови Фонду державного майна України 05.02.1996.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, колегія суддів зазначає, що господарськими судами було враховано, що Фонд державного майна України, до якого у лютому 2017 року звернувся із запитом щодо майна, яке є предметом спору, адвокат ФОП Шерстюка Г.Г., є учасником даної справи в якості третьої особи з березня 2015 року. При цьому, заявником не обґрунтовано причин своєчасного невжиття можливих і залежних від нього заходів забезпечення доказування в судовому процесі, у тому числі - щодо витребування доказів від Фонду державного майна України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що вказані заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст.112 ГПК України (в редакції до 15.12.2017).

Аргументи касаційної скарги щодо порушення судами першої та апеляційної інстанції норм ст. 112 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) не знайшли свого підтвердження в ході касаційного перегляду, повторюють доводи апеляційної скарги та заяви про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2015 у зв'язку з нововиявленими обставинами, висновків господарських судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги заявника стосовно порушення приписів статей 32, 38, 43 ГПК України та безпідставного залишення його клопотання про витребування доказів колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Як встановлено місцевим господарським судом, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження неможливості зазначеного подання доказів, про які йдеться у його клопотанні, зокрема, доказів звернення до Фонду державного майна України із клопотанням про надання таких доказів та, відповідно, доказів відмови у їх наданні, що, відповідно є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 300 ГПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи не виявив порушення чи неправильного застосування норм процесуального права, які б призвели до прийняття господарськими судами неправильних судових рішень у справі.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шерстюка Григорія Григоровича залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 та ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017 у справі №911/2328/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.