номер провадження справи 4/23/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018 Справа № 908/521/18

м.Запоріжжя

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6);

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47 А);

про стягнення 2485,28 грн. пені та 181,42 грн. 3 % річних за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 16-021-В

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Малайдах К.С.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 14-66 від 14.04.17;

від відповідача не зявився;

27.03.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз про стягнення 2485,28 грн. пені та 181,42 грн. 3 % річних за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 16-021-В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.04.2018.

У судовому засіданні 25.04.2018 справу розглянуто, прийнято та оголошено, вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані тим, що позивач на виконання умов договору постачання природного газу № 16-021-В від 30.12.2015 поставив відповідачу природний газ на загальну суму 166224,22 грн. Відповідач отримав природний газ, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Однак, відповідач неналежно виконував умови Договору (п 6.1 договору), а саме, не вчасно розраховувався за отриманий природний газ. Тому, посилаючись на пункт 8.2 Договору та приписи статей 193, 231 Господарського кодексу України, статей 526, 611, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач звернувся з позовними вимогами до суду, просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз 2485,28 грн. пені та 181,42 грн. 3 % річних.

Відповідач в судове засідання не прибув, 18.04.2018 через канцелярію суду до матеріалів справи від ПАТ Мелітопольгаз надійшло заперечення б/н від 16.04.18, в якому відповідач проти стягнення 3 % річних згідно норм ЦК України не заперечив. В частині стягнення пені відповідач вимоги не визнав з тих підстав, що позивач здійснив нарахування останньої (пені) в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (мораторій введено ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.03 по справі № 25/55; провадження у справі № 25/55 припинено ухвалою від 12.05.17), що не відповідає вимогам абз. 2 ч. 4 ст. 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Дослідивши докази і заслухавши усні пояснення представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015 між ОСОБА_1 акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач у справі) та ОСОБА_1 акціонерним товариством Мелітопольгаз (покупець, відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу № 16-021-В (далі договір), згідно пункту 1.1 якого постачальник зобовязується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за договором, використовується споживачем для забезпечення власних потреб об'єктів, які знаходяться на балансі споживача (п.1.2 Договору.)

Пунктом 2.1 договору сторони погодили обсяги газу, що планується передати.

Згідно пункту 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 31.03.2016) не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, споживач зобовязується надати постачальнику підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі газу, постачальник письмово повідомляє споживача про причини не підписання акта.

Ціна газу визначена сторонами в розділі 5 Договору (з урахуванням додаткових угод № 1 від 26.01.2016 до договору, № 2 від 26.02.2016 до договору, № 3 від 31.03.2016 до договору, №4 від 29.04.2016 до договору).

Згідно пункту 6.1 договору, оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 6.1 договору (в редакції Додаткової угоди №3 від 31.03.2016) оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 до 31 травня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1 договору в редакції Додаткової угоди №4 від 29.04.2016).

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 166 224, 22грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, які є узгодженими, мають підписи уповноважених осіб сторін, містять печатки підприємств та відповідно до яких наданий природний газ прийнято відповідачем без зауважень та претензій. Зазначені акти, відповідно до договору, є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

В матеріалах справи містяться Операції по Договору № 16-021-В від 30.12.2015, з яких вбачається, що відповідач розрахувався за спірними зобовязаннями по договору № 16-021-В від 30.12.2015, але з порушенням строків встановлених договором.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правові вимоги ПАТ НАК Нафтогаз України до ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз про стягнення 2485,28 грн. пені та 181,42 грн. 3 % річних за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 16-021-В, а саме проведення оплати вартості товару із порушенням строків, встановлених цим договором.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений природний газ за період січень квітень 2016 рік за договором № 16-021-В від 30.12.2015 підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.2 договору, який передбачає, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За невиконання грошових зобов'язання за договором № 16-021-В від 30.12.2015 позивачем предявлена до стягнення пеня в розмірі 2485,28 грн., яка розрахована, за період - за зобов'язаннями січня 2016 з 16.02.2016 по 02.03.2016, за зобовязаннями березня 2016 з 14.04.2016 по 10.05.2016, за зобовязаннями квітня 2016 з 14.05.2016 по 13.06.2016.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.08.03 (суддя Дьоміна А.В.) за заявою дочірньої компанії Укргазвидобування Національної акціонерної компанії Нафтогаз України в особі газопромислового управління Шебелинкагазвидобування порушено провадження у справі № 25/55 про банкрутство відкритого акціонерного товариства Мелітопольгаз (на теперішній час ПАТ Мелітопольгаз) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.05.17 (суддя Кричмаржевський В.А.) провадження у справі № 25/55 про банкрутство ПАТ Мелітопольгаз припинено.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції, чинній на час винесення ухвали від 20.08.03 по справі № 25/55), мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4 ст. 12 цього Закону встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство.

Таким чином, суд виходить з того, що з моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобовязання та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Згідно з абзацом 2 ч. 4 ст. 12 Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обовязкових платежів).

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону не нарахування штрафу і пені протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому, неустойка за невиконання грошових зобовязань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржнику, щодо якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи із змісту Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 12.03.13 у справі № 29/5005/16170/2011).

Враховуючи, що в період з 20.08.03 (порушення провадження у справі про банкрутство № 25/55) по 12.05.17 (припинення провадження у справі про банкрутство 25/55) діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів введений у справі № 25/55 про банкрутство ПАТ Мелітопольгаз, то у зазначений період (з 20.08.03 по 12.05.17) пеня за невиконання грошових зобовязань не підлягала нарахованню в силу прямої заборони законом.

А, відтак правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2485,28 грн. пені за загальний період з 16.02.16 по 13.06.16 у суду відсутні.

На підставі викладеного, судом в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 2485,28 грн. пені відмовляється через безпідставність.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних заявлено позивачем обґрунтовано.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 181,42 грн. 3 % річних, які розраховані, за період за зобов'язаннями січня 2016 з 16.02.2016 по 02.03.2016, за зобовязаннями березня 2016 з 14.04.2016 по 10.05.2016, за зобовязаннями квітня 2016 з 14.05.2016 по 13.06.2016.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних наданий позивачем за вказаний вище період та встановлено, що даний розрахунок визнаний таким, що виконаний не вірно, оскільки п. 6.1 Договору (в редакції Додаткової угоди викладений наступним чином: оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Отже, розрахунок 3% річних за зобовязаннями квітня 2016 повинен здійснюватися за період з 15.05.2016 по 13.06.2016.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 3% річних підлягає задоволенню частково в сумі 180, 79 грн. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних судом відмовляється в задоволенні позову.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача судом враховані при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз, Запорізька обл., м. Мелітополь задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Мелітопольгаз (72318, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 47А, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 180 (сто вісімдесят) грн. 79 коп. 3 % річних та 119 (сто дев'ятнадцять) грн. 45 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 02 травня 2018р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.