ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018м. ДніпроСправа № 904/9583/17

за позовом Державної інноваційної фінансово-кредитної установи

до Товариства з обмеженою відповідальністю "INNOLEX CORP.s.r.o."

про визнання права іпотекодержателя

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Кисловська В.В. дов. № 4 від 09.01.18р.

Відповідача - Іванова О.М. дов. № 01/10 від 24.10.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати за ним право іпотекодержателя та право заставодержателя на об'єкти нерухомого і рухомого майна, обґрунтовуючи позовні вимоги порушення процедури задоволення вимог кредиторів, внаслідок реалізації заставного та іпотечного майна.

11.12.17р. від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той заперечує позов, мотивуючи тим, що твердження Позивача про те, що інформацію про продаж майна боржника ТОВ "Аскон Україна" (у рамках справи № 24/5005/14436/2011) на аукціонах, що відбулись 25.12.12р. та 16.01.13р. Позивачеві стало відомо зі звіту ліквідатора ТОВ "Аскон Україна" від 29.01.14р. не відповідає дійсності. Так, відповідно до протоколу засідання комітету кредиторів ТОВ "Аскон Україна" від 28.11.12р. у справі № 24/5005/14436/2011, ДІФКУ (абревіатура назви Позивача), в особі представника, голосувала за Погодження порядку продажу майна Боржника. Крім того, як вбачається з ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.12р. у справі 24/5005/14436/2011, про припинення процедури розпорядження майном, визнання ТОВ "Аскон Україна" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором арбітражного керуючого Тущенка Сергія Васильовича, в судовому засіданні при розгляді цих питань брала участь представник ДІФКУ Біла Т.М. Отже, Позивачеві з 20.11.12р. достеменно відомо про початок процедури реалізації майна, включеного до ліквідаційної маси. Наведена ухвала суду Позивачем, як кредитором, не оскаржувалася. Також, дана позиція Позивача спростовується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.12р. у справі 24/5005/14436/2011, якою задоволено клопотання ліквідатора щодо зняття обтяжень та заборон на відчуження майна боржника. Тобто, в межах справи про банкрутство, наявне судове рішення, яким скасовані усі обтяження та заборони на відчуження майна боржника. Вказане рішення має преюдиційне значення. Вказану ухвалу суду від 18.12.12р. ДІФКУ отримано 24.12.12р., але дана ухвала оскаржувалася будь-ким із сторін у справі 24/5005/14436/2011, у тому числі й Позивачем. Вказані факти свідчать про те, що Позивач приймав активну участь у справі про банкрутство, у тому числі в період підготовки майна боржника до реалізації, а також підтверджують надання Позивачем, як іпотекодержателем, згоди на реалізацію іпотечного майна в рамках ліквідаційної процедури.

Крім того, як зазначає Відповідач, у матеріалах справи №24/5005/14436/2011 про банкрутство ТОВ "Аскон Україна" знаходиться заява ДІФКУ, яка надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області 20.03.13р. У тій заяві ДІФКУ висловила окрему думку щодо необхідності введення процедури санації боржника. З тексту поданої заяви вбачається, що 15.01.13р. представник Позивача приймав участь у засіданні комітету кредиторів з вирішення питання щодо методу проведення аукціону із продажу рухомого та нерухомого майна ліквідатором ТОВ "Аскон Україна" Тущенко С.В. Позивач наприкінці січня 2013р. звертавя до Товарної біржі "УМТБ" про надання протоколів аукціонів від 25.12.12р. та 16.01.13р. стосовно продажу рухомого та нерухомого майна ТОВ "Аскон Україна" та 12.02.13р. отримала від Товарної біржі "УМТБ" відповідь за №10-13. На думку Відповідача, наведена заява є прямим доказом того, що станом на січень 2013р. Позивачеві було достеменно відомо про те, що рухоме та нерухоме майно ТОВ "Аскон Україна", щодо якого Позивач просить визнати його іпотеко-заставодержателем, було продано з аукціонів.

Відповідач посилався на пропуск Позивачем строку позовної давності, мотивуючи тим, що Позивач звернувся з позовом до Відповідача 24.12.17р., таким чином пропустивши строк позовної давності, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові, якщо про застосування цього строку заявлено стороною у спорі. Перебіг позовної давності у даному випадку має відраховуватися не з 29.01.14р., як вважає Позивач, а щонайменше з 20.03.13р., коли була подана вищевказана заява.

Окрім цього, у відзиві на позов Відповідач зазначає, що за змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Відповідач за цими кредитними правовідносинами не є ані іпотекодавцем, ані майновим поручителем. Жодних зобов'язань перед Позивачем або перед ТОВ "Аскон Україна" не має, жодних договорів з цими особами не укладав, майно у даних осіб не набував. Крім того, як вбачається з тексту позовної заяви, Позивач скористався своїм правом та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання відповідного рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.11р. у справі №38/5005/7177/2011, однак до Державної виконавчої служби із заявою про виконання вказаного рішення суду не звертався.

Відповідач також мотивує заперечення позову тим, що згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 7) визнання боржника банкрутом. "4. Постанова про закінчення провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури". Отже майно боржника - предмет іпотеки, на який звернуто стягнення за рішенням суду - згідно з чинним законодавством повинно увійти до складу ліквідаційної маси та має бути реалізоване арбітражним керуючим-ліквідатором у рамках ліквідаційної процедури у справі про банкрутство. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури в числі інших заходів допускається продаж майна банкрута в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Саме за цією процедурою арбітражним керуючим - ліквідатором ТОВ "Аскон Україна" і було реалізовано майно, яке було предметом Іпотечного договору та Договорів застави. Зазначених у позовній заяві Позивача.

Стосовно припинення іпотеки Відповідач зазначає, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У постанові Верховного Суду України від 26.06.13р. (справа №6-58цс13) викладено правовий висновок, згідно з яким відчуження майна, переданого в іпотеку під час проведення ліквідаційної процедури боржника здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 15.02 до 16.06.2010р.). Положеннями цього Закону не передбачено згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка проводиться в межах справи про банкрутство. Права третіх осіб на повернення майна не підлягають захистові шляхом задоволенню позову до набувача майна з використанням правового механізму, установленого ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у набувача. Разом з тим, право на звернення до суду з віндикаційним позовом має власник майна. Договором купівлі-продажу, укладенимм арбітражним керуючим-ліквідатором Тущенко С.В. за наслідками проведених 25.12.12р. та 16.01.13р. Товарною біржею "УМТБ" аукціонів з продажу рухомого та нерухомого майна у справі №24/5005/14436/2011 Позивачем не оскаржувалися і пропущений спеціальний строк для такого оскарження, який поновленню не підлягає згідно зі ст. 48 Закону України "Про іпотеку". Таким чином, якщо презумпцію правомірності договору не спростовано. То всі права, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню без будь-яких додаткових умов чи обмежень.

Крім того, Відповідач вважає, що посилання Позивачем на ст. 23 Закону України "Про іпотеку", є безпідставним, оскільки дана норма матеріального права не може бути застосована до Відповідача з огляду на те, що Відповідач не є правонаступником боржника ТОВ "Аскон Україна" і спірне майно, яке було предметом іпотеки та застави, реалізовувалось не боржником, а ліквідатором у рамках ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Аскон Україна".

Також Відповідач звертає увагу на те, що додані Позивачем до позовної заяви Постанови Верховного Суду України у справах №6-84цс15, №6-216цс14, №6-2858цс15, як правові позиції Верховного Суду України у подібних правовідносинах, не можуть бути застосовані при розгляді даного спору, оскільки ці правові висновки зроблені у справах з іншими правовідносинами сторін, а саме: "звернення стягнення на предмет іпотеки після ліквідації боржника, якщо боржник та іпотекодавець є різними особами"; та "визнання права іпотекодержателя на предмет іпотеки при самостійному його відчуженні іпотекодавцем третім особам".

12.12.17р. від Відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, мотивована тим, що позов подано 24.12.17р., а з матеріалів справи вбачається, що Позивач дізнався про реалізацію майна боржника - ТОВ "Аскон Україна" у рамках ліквідаційної процедури у січні 2013р., що підтверджується заявою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, яка надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області 20.03.13р. у рамках справи №24/5005/14436/2011. Зазначене свідчить, що ДІФКУ, який звернувся з позовом до Відповідача лише 24.12.17р. (штемпель суду) пропустив строк позовної давності, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України (в редакції, що діяла на момент подання даної заяви) є підставою для відмови у позові, якщо про застосування цього строку заявлено стороною у спорі. Перебіг позовної давності у даному випадку має відраховуватись не з 29.01.14р., як вважає Позивач, а щонайменше з 20.03.13р., коли була подана вищевказана заява Позивача у справі про банкрутство.

У судовому засіданні 12.12.17р. судом досліджено матеріали справи та оглянуто справу №24/5005/14436/2011 про визнання ТОВ "Аскон Україна" банкрутом, наданої суддею Владимиренко І.В. на запит №904/9583/2011/17/55912/17 від 11.12.17р. судді Юзікова С.Г.

15.01.18р. від Позивача надійшла відповідь на відзив про підтримання позовних вимог, у якій Позивач вказав, що останнім зареєстрованим учасником ТОВ "Аскон Україна", яке володіло 100% статутного капіталу, з розміром внеску до статутного фонду в сумі 9 510 000,00 грн. було "Аскон Лімітед", що розташоване за адресою: індекс Р.С. 1087, місто Нікосія, вул. Кеннеді, буд. 8, офіс 101, Кіпр. Дане підприємство, разом з Компанією "LIPINEX TRADE LIMITED" (ЛІПІНЕКС ТРЕЙД ЛІМІТЕД) особа, яка була покупцем на торгах 16.01.13р., не є резидентом України, країна реєстрації якої Кіпр, адреса: Кіпр, Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1, перший поверх, кв./офіс 4, Платея Елефтеріас, 1060, м. Нікосія, Кіпр та особа, якій на наступний день, тобто 19.01.13р. перепродано майно боржника Компанії "WARENOX TRADING LIMITED" (ВАРЕНОКС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД), яка також не є резидентом України, країна реєстрації якої є Кіпр, адреса: Кіпр, Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1, перший поверх, кв./офіс 4, Платея Елефтеріас, 1060, м. Нікосія, Кіпр, згідно розпорядження КМУ за №143-з від 23.02.11р. та за №977-р від 16.09.15р., розташовані у країнах (територіях), офшорних зонах, які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.12 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, згідно з додатком. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №24/5005/14436/2011 18.12.12р. скасовано арешти, обмеження та інші обтяження рухомого та нерухомого майна ТОВ "Аскон Україна". За замовленням ліквідатора Тущенко С.В., товарною біржею "УМТБ" 25.12.12р. та 16.01.13р. продано майно банкрута, у т.ч. заставне майно Державної інноваційної фінансово-кредитної установи. Майно банкрута оцінено у 5 265 850,00 грн., відповідно до звіту про оцінку, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Жировим А.К., сертифікат НОМЕР_1 від 03.06.11р., а придбано на торгах переможцем за 526 585,00 грн., що дорівнює 10% оціночної вартості майна. Потім, 19.01.13р. майно було перепродано іншій особі - Компанії "WARENOX TRADING LIMITED", Кіпр. В подальшому, власником вказаного майна стає Відповідач на підставі договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р., укладеного з Компанією "WARENOX TRADING LIMITED" та посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Красношлик В.В. При цьому, 526 585,0 грн., за які продано майно на аукціоні, не перераховані покупцем на рахунок ТОВ "Аскон Україна". Порядок продажу рухомого та нерухомого майна банкрута - ТОВ "Аскон Україна" Товарною біржею "УМТБ" у справі №24/5005/14436/2011 на аукціонах, що відбулись 25.12.12р. та 16.01.13р., проводився з грубими порушеннями, на підставі положень та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", в редакції за №4212-VI від 22.11.11р.

Щодо можливості застосування правової позиції Верховного Суду України у справах №6-84цс15 та №6-216цс14, Позивач наполягає на своїй позиції, яка викладена у позові та зазначає, що Позивач реалізував своє право іпотекодержателя шляхом звернення до суду, про що було ухвалено рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.10р. у справі №25/31-10 (П25/4853-09) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.11р. у справі 38/5005/7177/2011. З наведеного вбачається, що Позивач реалізував своє право іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та застав, звернувшись до суду з відповідними позовами, коли зобов'язання, забезпечене іпотекою, належним чином не виконувалося, та до виключення боржника з Реєстру. Таким чином, саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника за основним зобов'язанням не тягнуть за собою припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем пред'явлено відповідну вимогу до іпотекодавця в позовному провадженні про звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання з погашення боргу за Основним зобов'язанням, передбаченим Договором за №07-007/К про надання кредиту від 23.10.17р.

22.01.18р. від Відповідача надійшло заперечення з урахуванням відповіді Позивача, у якому Відповідач наполягав на своїй позиції. Також Відповідач зазначив, що Позивач, всупереч вимог суду, не надав доказів на підтвердження правомірності вимог до Відповідача у частині визнання ДІФКУ заставодержателем майна, яке було предметом 11 договорів застави. Окрім підстав, викладених у відзиві на позов, слід узяти до уваги, що Позивач, отримавши судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не звертався до Державної виконавчої служби із заявою про виконання вказаного рішення суду.

07.02.18р. від Позивача надійшла відповідь на заперечення з урахуванням відповіді Позивача, в якій останній підтримав позовні вимоги.

12.03.18р. від Позивача надійшла пропозиція Відповідачеві про врегулювання спору за участі судді, мотивована тим, що вивчивши зміст відзиву на позовну заяву від 20.01.18р. та пояснень представника Відповідача про предмет договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р. вважає можливим змінення позовних вимог та врегулювання спору за участю судді. Детальніші пропозиції (позицію сторони) Позивач готовий зробити після ознайомлення зі змістом договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р., яким підтверджується, що предмет купівлі-продажу є нерухоме майно, або його частка, яка передбачена умовами Іпотечного договору від 20.12.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О. А. та зареєстрованого в реєстрі за №4438, згідно з яким, на забезпечення виконання Основного зобов'язання були надані об'єкти нерухомості, власником яких є ТОВ "Аскон Україна".

19.03.18р. від Відповідача надійшла заява про початок розгляду справи по суті, так як станом на 17.03.18р. ніяких пропозицій щодо врегулювання спору від Позивача на адресу Відповідача/представника не надходило, у зв'язку із чим виконати вимоги суду Відповідач не має можливості. Стосовно врегулювання спору за участю судді Відповідач наполягає, що згоди на врегулювання спору за участю судді не давав. Крім того, врегулювання спору можливо за взаємних поступок і має стосуватись лише прав та обов'язків сторін. Але між сторонами відсутні взаємовідносини (взаємні права та обов'язки), в рамках яких можливо було б обговорювати варіанти врегулювання спору на основі взаємних поступок. Тому будь-які пропозиції Позивача щодо врегулювання спору фактично будуть вимогою до Відповідача про повне/часткове визнання їх права на спірне майно або повну/часткову компенсацію його вартості, що для Відповідача неприйнятно.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Дослідивши наведену пропозицію Позивача та враховуючи заперечення Відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Позивача про врегулювання спору за участі судді.

20.03.18р. у судовому засіданні представник Позивача заявив усне клопотання про витребування у Відповідача договору купівлі-продажу № 268 від 17.03.16р., оскільки вважає, що в даному договорі міститься інформація, яка може суттєво вплинути на розгляд даної справи.

Представник Відповідача заперечував усне клопотання представника Позивача, мотивуючи тим, що у даному договорі присутня особиста інформація сторін договору, про яку Відповідач не хоче розголошувати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.18р. у даній справі задоволено усне клопотання Позивача про витребування у Відповідача договору купівлі-продажу № 268 від 17.03.16р. задоволено.

12.04.18р. Відповідачем надано копію договору купівлі-продажу № 268 від 17.03.16р.

У судовому засіданні 18.04.18р. Представник Відповідача наполягала на тому, що позов не підлягає задоволенню, оскільки доводи Позивача спростовуються матеріалами справи, з урахуванням практики Верховного суду України, тому Відповідач наполягає на відмові судом у позові саме по суті, а не у зв'язку із застосуванням позовної давності. Також у судових засіданнях під час розгляду справи представник Відповідача наполягала, що Відповідач не придбавав рухомого майна, свого часу переданого ТОВ "Аскон Україна" у заставу Позивачеві, тому вимоги до нього з приводу рухомого майна ставляться також безпідставно.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 14.03.2007р. №455 "Про затвердження Порядку використання у 2007 році коштів, передбачених у бюджеті для надання кредитів на реалізацію інноваційних та інвестиційних проектів у галузях економіки", 23.10.2007р. Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (Позивач, ДІФКУ) та ТОВ "Аскон Україна" (Боржник) укладено Договір №07-007/К про надання кредиту (далі Договір) для реалізації проекту зі створення багатофункціонального виробничого комплексу для зміцнення, захисту та ремонту виробничого обладнання методом термічного напилення.

Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитор (Позивач) на підставі протоколу конкурсної комісії від 10.10.2007 року №8 за умови надходження грошових коштів від Державного агентства України з інвестицій та інновацій за кодом програмної класифікації видатків 6241050 "Надання кредитів на реалізацію інвестиційних та інноваційних проектів у галузях економіки, у першу чергу з впровадження передових енергозберігаючих технологій та технологій з виробництва альтернативних джерел палива" зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним законодавством України, надати Позичальнику кредит в сумі 80 000 000,00 (вісімдесят мільйонів грн. 00 коп.) гривень.

У забезпечення виконання зобов'язань за Договором Позичальник зобов'язується в 10 - денний термін з моменту підписання Договору, укласти договір банківської гарантії. Банківська гарантія надається на суму кредиту та відсотків за користування кредитом, що передбачені Графіком повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, строком дії до передачі за договором застави кредитору майна, придбаного за кошти Кредитора згідно з Графіком використання коштів за кредитом (п.3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Позичальник впродовж 10-ти днів з моменту отримання права власності на майно, придбане за рахунок коштів Кредитора та власних коштів Позичальника, зобов'язується передати його в заставу Кредитору. Вартість майна за договором застави повинна перевищувати суму вимог Кредитора (суму кредиту та суму відсотків за користування ним) не менше як у 1,5 рази.

Строк Договору починає свій перебіг з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.12р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором (п.10.1. Договору).

На забезпечення кредитних зобов'язань, Державною інноваційною фінансово-кредитною установою з ТОВ "Аскон Україна" укладено:

1. Іпотечний договір від 20.12.2007р., за яким на забезпечення виконання ТОВ "Аскон Україна" зобов'язань перед Позивачем за кредитним договором, в іпотеку передано об'єкти нерухомості:

Літ. А-4 цех металоконструкцій та адміністративно побутовий комплекс загальною площею 12033,4 м2; літ. Г-1 цех металоконструкцій загальною площею 374,8 м2; літ В-1 ремонтно-механічні майстерні загальною площею 1699,4 м2; літ. І-1 вбиральня та 1-4 огорожі, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, Західний проїзд, буд. 2б, що є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Єдаменко О.А. 20.12.2007р., реєстр №4436 та зареєстрованого в реєстрі правочинів 20.12.2007 року;

2. Договір застави від 19.12.2007р. на суму 13 949 470,00 грн., що зареєстрований в реєстрі за №4432;

3. Договір застави від 20.12.2007р. на суму 26 631 939,00 грн., що зареєстрований в реєстрі за №4438;

4. Договір застави від 27.03.2007р. на суму 15 316 572,00 грн., що зареєстрований в реєстрі за №845;

5. Договір застави від 15.04.2008р., з додатковим договором №1199 від 23.04.2008р. на суму 6 681 673,20 грн., що зареєстрований в реєстрі за №1144;

6. Договір застави від 07.05.2008р. на суму 5 982 990,00 грн., що зареєстрований в реєстрі за №1279;

7. Договір застави від 06.06.2008р. на суму 4 238 423,64 грн., що зареєстрований в реєстрі за №1499;

8. Договір застави від 03.10.2008р. на суму 8 853 596,04 грн., що зареєстрований в реєстрі за №3207;

9. Договір застави від 25.11.2008р. на суму 9 941 981,35 грн., що зареєстрований в реєстрі за №3775;

10. Договір застави від 22.12.2008р. на суму 6 207 593,46 грн., що зареєстрований в реєстрі за №3994;

11. Договір застави від 29.12.2008р. на суму 7 612 553,33 грн., що зареєстрований в реєстрі за №500;

12. Договір застави від 23.02.2009р. на суму 20 609 300,00 грн., що зареєстрований в реєстрі за №293.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.10р. у справі №25/31-10(П25/4853-09) задоволені позовні вимоги ДІФКУ до ТОВ "Аскон Україна" про стягнення з ТОВ "Аскон Україна" заборгованості у розмірі 19 570 902,71 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.11р. у справі №38/5005/7177/2011 задоволені позовні вимоги ДІФКУ до ТОВ "Аскон Україна" про стягнення з ТОВ "Аскон Україна" заборгованості у розмірі 46 675 578,54 грн., шляхом звернення стягнення на предмет Іпотечного договору від 20.12.07р. та Договорів застави, укладених в забезпечення кредитних зобов'язань Державною інноваційною фінансово-кредитною установою та ТОВ "Аскон Україна".

27.10.11р. Господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №24/5005/14436/2011 про банкрутство ТОВ "Аскон Україна" за заявою ТОВ "Група компаній "ДОБРОБУТ" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів згідно зі ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.12 у справі №24/5005/14436/2011 ТОВ "Аскон Україна" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На засіданні комітету кредиторів ТОВ "Аскон Україна" від 28.11.12р. (протокол №1) погоджувалося питання порядку продажу майна боржника. у цьому засіданні брала участь представник Позивача Сосєдко М.О.

18.12.12р. ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №24/5005/14436/2011 скасовано арешти, обмеження та інші обтяження рухомого та нерухомого майна ТОВ "Аскон Україна".

25.12.12р. та 16.01.13р. Товарною біржею "УМТБ" проведено аукціони з продажу рухомого та нерухомого майна ТОВ "Аскон Україна", за результатами яких ліквідатор ТОВ "Аскон Україна" Тущенко С.В. продав майно банкрута, що перебувало в іпотеці та заставі ДІФКУ у якості забезпечення Договору №07-007/К від 23.10.2007р. про надання кредиту.

Як стверджує Позивач, ліквідатором ТОВ "Аскон Україна" не здійснювалася публікація про проведення аукціонів з продажу майна банкрута у жодному друкованому виданні, а також ліквідатором не дотримано вимог ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 18.01.13р.). Ліквідатором ТОВ "Аскон Україна" не надано ні суду, ні комітету кредиторів копій правочинів про продаж майна банкрута. Укладених ліквідатором та покупцями такого майна, такі правочини відсутні і в матеріалах справи про банкрутство.

За даним Позивача, інформація про продаж майна ТОВ "Аскон Україна" на аукціонах, що відбулись 25.12.12р. та 16.01.13р. ДІФКУ стало відомо зі звіту ліквідатора ТОВ "Аскон Україна" від 29.01.14р.

За Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, майно ТОВ "Аскон Україна" 18.01.13р. відчужено на користь Компанії "LIPINEX TRADE LIMITED" (ЛІПІНЕКС ТРЕЙД ЛІМІТЕД), причина відсутності коду ЄДРПОУ: особа не є резидентом України, країна реєстрації: Кіпр, Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1, перший поверх, кВ./офіс 4, Платея Елефтеріас, 1060, м. Нікосія, Кіпр.

За даними Позивача, 19.01.13р. майно ТОВ "Аскон Україна" перепродано іншій особі: Компанії "WARENOX TRADING LIMITED" (ВАРЕНОКС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД), яка також не є резидентом України, країна реєстрації якої є Кіпр, адреса: Кіпр, Стасіну 1, Мітсі Білдінг 1, перший поверх, кв./офіс 4, Платея Елефтеріас, 1060, м. Нікосія, Кіпр.

Також, за даними Позивача, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, набувачем майна ТОВ "Аскон Україна" є Відповідач, , країна реєстрації: Чеська Республіка, на підставі Договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В.

За п.1.1. Договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. Компанія "WARENOX TRADING LIMITED" (ВАРЕНОКС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД) передала, а Відповідач прийняв у власність: Дніпродзержинський завод по виготовленню спеціальних конструкцій, що розташований в Дніпропетровській області місто Дніпродзержинськ, Західний проїзд, будинок 2б. опис нерухомого майна: А-4, цех металоконструкцій та адміністративно побутовий корпус, загальною площею - 12327,2 м.кв., Г-1, цех металоконструкцій, загальною площею 305,9 кв.м., В-1, ремонтно-механічні майстерні, загальною площею 1699,4 м.кв., І-1, вбиральня, загальною площею 5,2 м.кв., №1 огорожа, №2, 3, 4, 5 ворота.

Позивач стверджує, що з інформації арбітражного керуючого Ковальової О.В. (лист №138-АК від 10.11.14р.), йому стало відомо, що станом на 12.12.13р. на рахунку ТОВ "Аскон Україна" у ПАТ КБ "ПриватБанк" обліковувалися грошові кошти у сумі 1 881 517,82 грн. Однак, Позивач не одержав коштів за реалізоване ліквідатором на аукціонах 25.12.12р. та 16.01.13р. майно.

На думку Позивача, після набуття Відповідачем права власності на нерухоме майно, раніше передане Позивачеві в іпотеку ТОВ "Аскон Україна", у Відповідача виникли обов'язки перед Позивачем на підставі ст. 23 Закону України "Про іпотеку".

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:…4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави за рахунок якого, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ст.20 Закону України "Про заставу").

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (в редакції станом на 18.12.12р.) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (в редакції з 04.11.12р. по 17.01.13р. - станом на дату проведення аукціонів з продажу спірного майна) визначено, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Згідно з п. а підпункту 1 ч.1 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" ( у зазначеній редакції) кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею: 1) у першу чергу задовольняються: а) вимоги, забезпечені заставою.

Вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними (ч.6 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом").

Відповідно до п. 7 ч.1, ч.4 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (1999р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом. Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи і докази Сторін, оглянувши у судовому засіданні матеріали справи №24/5005/14436/2011 про банкрутство ТОВ "Аскон Україна", проаналізувавши обставини справи та пояснення представників, суд не приймає позицію Позивача, а погоджується з Відповідачем.

Під час вирішення спору в даній справі, судом виявлено конкуренцію спеціальних законодавчих норм, зокрема, Закону України "Про іпотеку" і Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Проаналізувавши матеріали справи й додані сторонами докази, суд доходить висновку, що у даному випадку, при вирішенні спору слід віддати перевагу Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивачем з ТОВ "Аскон Україна" дійсно укладалися Кредитний договір №07-007/К, Іпотечний договір, а також Договори застави на забезпечення виконання ТОВ "Аскон Україна" зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням Боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.11р. у справі №38/5005/7177/2011 звернуто стягнення на предмет іпотеки та заставне майно Боржника (ТОВ "Аскон Україна"), однак до Державної виконавчої служби за виконанням наведеного рішення Позивач не звертався, тобто не завершив реалізацію свого права заставо/іпотекодержателя.

27.10.11р. Господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі №24/5005/14436/2011 про банкрутство ТОВ "Аскон Україна" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів згідно зі ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.12 у справі №24/5005/14436/2011 ТОВ "Аскон Україна" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

18.12.12р. ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №24/5005/14436/2011 скасовано арешти, обмеження та інші обтяження рухомого та нерухомого майна ТОВ "Аскон Україна".

Крім того, оглянувши у судовому засіданні 12.12.17р. справу №24/5005/14436/2011 судом встановлено, що Позивач приймав участь у розгляді справи про банкрутство №24/50005/14436/2011, що підтверджується Протоколом засідання комітету кредиторів ТОВ "Аскон Україна" від 28.11.12р., з якого вбачається, що представник Позивач голосував за погодження порядку продажу майна боржника.

При цьому, чинна на той час редакція Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" не передбачала одержання згоди іпотеко/заставодержателя на відчуження предмета іпотеки (застави) під час ліквідаційної процедури, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, хоча й передбачала, що майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

25.12.12р. та 16.01.13р. Товарною біржею "УМТБ" проведено аукціони з продажу рухомого та нерухомого майна, за результатами яких ліквідатор ТОВ "Аскон Україна" Тущенко С.В. продав майно банкрута, що перебувало в іпотеці та заставі Позивача у якості забезпечення виконання Договору №07-007/К про надання кредиту від 23.10.2007р.

За даними Позивача, спірне нерухоме майно, придбано Компанією "LIPINEX TRADE LIMITED" (ЛІПІНЕКС ТРЕЙД ЛІМІТЕД), яка 19.01.13р. перепродала його іншій особі: Компанії "WARENOX TRADING LIMITED" (ВАРЕНОКС ТРЕЙДІНГ ЛІМІТЕД).

Остаточним (на час вирішення спору судом у даній справі) набувачем майна ТОВ "Аскон Україна" згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, є Відповідач, , країна реєстрації: Чеська Республіка, на підставі Договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. За п.1.1. Договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р. Відповідач прийняв у власність: Дніпродзержинський завод по виготовленню спеціальних конструкцій, що розташований в Дніпропетровській області місто Дніпродзержинськ, Західний проїзд, будинок 2б. опис нерухомого майна: А-4, цех металоконструкцій та адміністративно побутовий корпус, загальною площею - 12327,2 м.кв, Г-1, цех металоконструкцій, загальною площею 305,9 кв.м, В-1, ремонтно-механічні майстерні, загальною площею 1699,4 м.кв, І-1, вбиральня, загальною площею 5,2 м.кв, №1 огорожа, №2, 3, 4, 5 ворота.

З Договору купівлі-продажу №268 від 17.03.16р. вбачається, що Відповідач придбав лише нерухоме майно, що раніше належало ТОВ "Аскон Україна", передане в іпотеку Позивачеві.

Доказів переходу до Відповідача права власності на рухоме майно, яке ТОВ "Аскон Україна" раніше передавало в заставу Позивачеві, останній суду не надав. Відповідач твердження Позивача про перехід до нього права власності на наведене вище спірне рухоме майно заперечує.

Виходячи з положень ст. 23, 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", якими передбачено, що укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника; накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, суд вважає, що спірне майно правомірно було включене до ліквідаційної маси, однак кошти від його продажу мали направлятися в першу чергу на задоволення вимог іпотеко/заставодержателя. Те, що 526 585,0 грн., за які продано нерухоме майно на аукціоні, не направлені ліквідатором на першочергове задоволення вимог заставодержателя (Позивача), що ліквідатор ТОВ "Аскон Україна" - Тущенко С.В. не надав Позивачеві договорів купівлі продажу з аукціону спірного майна не може вплинути на розгляд спору в даній справі, ці питання можуть бути предметом розгляду у справі про банкрутство ТОВ "Аскон Україна".

Також, вирішуючи спір, суд бере до уваги, що Позивач не надав доказів визнання недійсними аукціонів, на яких відчужувалося спірне майно та договорів купівлі-продажу майна, укладених за результатами аукціонів, та те, що без належним чином посвідчених договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна був би неможливий їх подальший (з нотаріальним посвідченням) продаж, у тому числі Відповідачеві.

Не надав Позивач і доказів того, що сторони у даній справі мали будь-які правовідносини з приводу спірного майна, відмінні від викладених у даному рішенні. Крім того, матеріали справи свідчать, що Відповідач не мав будь-яких відносин з ТОВ "Аскон Україна" з приводу спірного майна, тобто Відповідач не є ні покупцем ТОВ "Аскон Україна", ні його правонаступником, ні спадкоємцем.

Щодо посилання Позивача на судову практику викладену, зокрема, у Постановах Верховного Суду України у справах №6-84цс15, №6-216цс14, №6-2858цс15, як правову позицію Верховного Суду України у подібних правовідносинах, то вона не може застосовуватися при вирішенні даного спору, оскільки ці правові висновки зроблені у справах з іншими правовідносинами сторін, а саме: "звернення стягнення на предмет іпотеки після ліквідації боржника, коли боржник та іпотекодавець є різними особами"; та "визнання права іпотекодержателя на предмет іпотеки при самостійному його відчуженні іпотекодавцем третім особам".

При вирішенні спору у даній справі, виходячи з того, що боржник та іпотекодавець поєднані в одній особі, на думку суду, слід керуватися правовою позицією, викладеною у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 30.03.16р. у справі № 6-2684цс15, відповідно до якої, згідно зі статтею 5 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом", провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої стаття 23 Закону № 2343-ХІІ). Особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця і на таке майно не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 38, 39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку".

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що спірне нерухоме майно реалізоване у процесі провадження у справі про банкрутство ТОВ "Аскон Україна" в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, що Позивач не надав доказів визнання недійсними аукціонів з відчуження спірного майна та договорів купівлі-продажу, укладених за їх наслідками, що боржник та іпотекодавець поєднані в одній особі, що між Позивачем і Відповідачем відсутні будь-які правовідносини з приводу спірного майна, що Позивач не надав доказів придбання Відповідачем рухомого майна у ТОВ "Аскон Україна", переданого у заставу Позивачеві, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст.2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.05.2018

Суддя С.Г. Юзіков