Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/741/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №77 від 20.03.2018 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2

до Малого приватного підприємства "Нафтасоюз"

про стягнення 278135,16грн

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_3" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Малого приватного підприємства "Нафтасоюз" про стягнення 218316,40грн.

Ухвалою господарського суду від 22.03.2018 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення (збільшення) розміру позовних вимог №08/4833 від 19.03.2018. Таким чином, суд вважає заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача 278135,16грн, з яких 116029,72грн - заборгованість за процентами, 11060,58грн - заборгованість за несвоєчасне погашення овердрафту, 19937,84грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту, 7001,78грн - 3% річних за несвоєчасне погашення овердрафту, 10583,20грн - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту, 47382,36грн - інфляційні збитки за несвоєчасне погашення овердрафту, 66139,68грн інфляційні збитки за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту. Також вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Копії ухвал у справі від 22.12.2017, 18.01.2018, 13.02.2018, 22.02.2018, 15.03.2018, 22.03.2018 направлялися відповідачу на адресу, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.01.2018 щодо заданих показників пошуку Малого приватного підприємства «Нафтасоюз» за кодом (а.с.77-79, т.1), відповідно до якого місцезнаходженням юридичної особи є: 11500, Житомирська область, м.Коростень, вул.Ольгінська, 4. Однак, всі повернулися на адресу суду із відміткою відділення поштового звязку: «за закінченням встановленого терміну зберігання» «вибув».

Відповідно до ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно п.10 ч.2 ст.9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" до реєстру вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Як визначено ч.1 ст.10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення (в тому числі ухвали суду) чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, копії ухвал господарського суду від 18.01.2018, 13.02.2018, 22.02.2018, 15.03.2018, 22.03.2018 також направлялися засновнику відповідача ОСОБА_4, за адресою, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Копії ухвал повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" «вибув».

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача МПП «Нафтасоюз» про розгляд справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі позивач, банк) та Малим приватним підприємством "Нафтасоюз" (далі відповідач, позичальник) був укладений договір про надання овердрафту №65 (далі - договір) (а.с.12-16 т.1).

Відповідно до п. 1.1 договору, банк зобов'язаний надати позичальнику овердрафт на умовах цього договору (далі - овердрафт), а позичальник зобов'язаний повернути банку заборгованість за овердрафтом та сплатити проценти за користування овердрафтом та інші платежі на умовах, що передбачені цим договором. Овердрафт надається позичальнику для оплати платіжних документів на суму, що перевищує залишок на його поточному рахунку, відкритому в банку, в межах встановленого йому ліміту.

Пунктом 1.2 договору сторони узгодили, що ліміт овердрафту за цим договором складає 400000,00грн за умови підтримання позичальником місячного кредитового обороту по поточному рахунку у розмірі: за 1-й місяць користування овердрафтом - не менше суми ліміту овердрафту, зазначеної в цьому пункті договору; за 2-й місяць користування овердрафтом - не менше суми ліміту овердрафту, зазначеної в цьому пункті договору, що збільшена у 2 рази; за 3-й місяць користування овердрафтом - не менше суми ліміту овердрафту, зазначеної в цьому пункті договору, що збільшена у 3,5 рази.

Під «місячним кредитовим оборотом по поточному рахунку» розуміється величина надходжень на поточний рахунок позичальника протягом відповідного календарного місяця, при цьому враховуються тільки надходження, пов'язані з основною діяльністю позичальника (продаж продукції, надання послуг). Не враховуються надходження, пов'язані з наданням усіх видів кредитів, фінансовою допомогою, транзитними оборотами та ін.

Розмір плати за користування овердрафтом складає 23 % річних (п. 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору сторони узгодили, що термін користування овердрафтом закінчується 20.12.2008.

Відповідно до п.4.2 договору, овердрафт надається позичальнику шляхом сплати протягом банківського операційного часу платіжних документів позичальника з його поточного рахунку в банку в сумах, які перевищують фактичний залишок коштів на поточному рахунку.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредит у формі овердрафту з лімітом в сумі 400000,00грн.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що позичальник щоразу повинен повертати банку основну суму боргу за овердрафтом, що обліковується за поточним рахунком, не пізніше 29 календарного дня з дня її виникнення.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 22.12.2011 у справі №20/5007/116/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до Малого приватного підприємства "Нафтасоюз", предметом якого було невиконання відповідачем договору про надання овердрафту №65 від 18.09.2008, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Малого приватного підприємства "Нафтасоюз" на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" 77726,56грн заборгованості за овердафтом, 29136,24грн заборгованості по відсотках, 6073,32грн пені за несвоєчасне погашення овердрафту, 701,74грн пені за несвоєчасну сплату відсотків, 7584,09грн 3% річних за несвоєчасну сплату овердрафту, 728,69грн 3% річних за несвоєчасну сплату процентів, 27929,85грн інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення овердрафту, 1853,95грн інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту (а.с.33-36, т.1).

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судове рішення у справі №20/5007/116/11, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Рішенням господарського суду від 22.12.2011 у справі №20/5007/116/11 встановлено, що відповідачем було здійснено часткові проплати в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 ГК України).

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст. 193 ГК України).

Відповідні положення містить ст.526 ЦК України щодо належного виконання сторонами зобов'язання.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, крім випадків, передбачених законом або договором (ч.7 ст.193 ГК України та ч.1 ст.525 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору про надання овердрафту №65 від 18.09.2008.

Згідно з приписами ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору відповідач у встановлений строк - до 20.12.2008 кредит не повернув, в результаті чого станом на 15.09.2011 утворилась заборгованість за кредитом в сумі 77726,56грн. Дана заборгованість була предметом позову у справі №20/5007/116/11, та відносно неї вже ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Позивач просить суд стягнути із відповідача прострочені відсотки за користування овердрафтом (кредитом) за період з 16.09.2011 по 13.03.2018 в сумі 116029,72грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Виходячи зі змісту п.3 ст.346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.198 ГК України, відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Позичальник надає банку право списувати з поточного рахунку позичальника та/або будь - якого іншого поточного рахунку позичальника, що відкритий в банку, проценти за користування овердрафтом у розмірі, передбаченому в пункті 1.3 цього договору, які нараховуються на дебетове сальдо по поточному рахунку (п. 5.1 договору).

Проценти нараховуються щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів користування овердрафтом і фактичних залишків по дебетовому сальдо за поточним рахунком. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у році. Нарахування процентів за користування овердрафтом починається з першого дня утворення дебетового залишку на поточному рахунку позичальника і припиняється в передостанній день терміну користування овердрафтом, зазначеного у п.1.4. цього договору (п.5.2 договору).

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення 116029,72грн прострочених відсотків за користування кредитом за період 16.09.2011-13.03.2018 підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведені матеріалами справи.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне погашення процентів за період 12.09.2017-13.03.2018 в сумі 19937,84грн та пеню за несвоєчасну сплату овердрафту за період з 12.09.2017-13.03.2018 в сумі 11060,58грн.

Розглядаючи правомірність здійснених позивачем нарахувань пені, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до п.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

За повне або часткове неповернення у строки (терміни), що передбачені цим Договором загальної заборгованості за овердрафтом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.3. цього Договору, від суми не повернутого в строк (термін) овердрафту за кожний день прострочення. (п. 9.1 договору).

За повне або часткове прострочення сплати процентів за користування овердрафтом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня (п. 9.2 договору).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування пені за несвоєчасну сплату овердрафту за період із 12.09.2017 по 13.03.2018 суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату овердрафту в сумі 11060,58грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені за несвоєчасну сплату відсотків по овердрафту за період 12.09.2017 по 13.03.2018 суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату відсотків по овердрафту в сумі 19937,84грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на свою користь інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення овердрафту за період з 13.03.2015 по 13.03.2018 в сумі 47382,36грн, інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення процентів за період 13.03.2015 по 13.03.2018 в сумі 66139,68грн, 3% річних за несвоєчасне погашення овердрафту за період з 13.03.2015 по 13.03.2018 сумі 7001,78грн та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за період 13.03.2015 по 13.03.2018 в сумі 10583,20грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Варто зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, три відсотки річних та інфляційні втрати підлягають стягненню на підставі закону як вид відшкодування за завдані втрати незалежно від укладення договору та не є штрафними санкціями, право на нарахування яких виникає у зв'язку з невиконанням або несвоєчасним виконанням зобов'язань за договором.

Перевіривши розрахунок, що наданий позивачем, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення овердрафту за період з 13.03.2015 по 13.03.2018 сумі 7001,78грн та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за період 13.03.2015 по 13.03.2018 в сумі 10583,20грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Нарахування інфляційних є виключним правом кредитора і здійснюється за весь час прострочення, за умови встановленого факту наявності прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Тобто, враховуючи викладене, інфляційні втрати необхідно нараховувати лише за умови існування заборгованості повний місяць.

За поданим позивачем розрахунком розмір індексу інфляції за несвоєчасне погашення овердрафту становить 47382,36грн за період із 13.03.2015 по 13.03.2018. Заборгованість згідно договору виникла у 2008 році, таким чином заборгованість у березні 2015 року існувала повний місяць. Однак у березні 2018 року позивачем не враховано вказане положення про обов'язкову умову існування заборгованості повний місяць.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення овердрафту, суд зазначає, що за період із 13.03.2015 по 28.02.2018 (повні місяці, коли існувала заборгованість перед позивачем) сума інфляційних нарахувань складає 56483,03грн.

Однак, відповідно до ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тому суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення із відповідача інфляційних втрат за несвоєчасне погашення овердрафту у сумі 47382,36грн, які заявлені позивачем.

За поданим позивачем розрахунком розмір індексу інфляції за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту становить 66139,68грн.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів, суд зазначає, що за період із 13.03.2015 по 28.02.2018 року сума інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту складає 65594,60грн. У задоволенні інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків по овердрафту за період із 01.03.2018 по 13.03.2018 у сумі 545,08грн (66139,68грн - 65594,60грн) суд відмовляє у зв'язку із неправильним визначенням позивачем періоду для нарахування заборгованості.

Відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав, причин невиконання умов договору не вказав, доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості також не надав.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивач належними та допустимими доказами довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення 116029,72грн - заборгованості за процентами, 11060,58грн - пені за несвоєчасне погашення овердрафту, 19937,84грн - пені за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту, 7001,78грн - 3% річних за несвоєчасне погашення овердрафту, 10583,20грн - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту, 47382,36грн - інфляційних збитків за несвоєчасне погашення овердрафту, 65594,60грн - інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту. В частині стягнення 545,08грн інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту суд відмовляє в позові.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав, в судове засідання не з'явився.

Судові витрати у разі часткового задоволення позову в порядку ст.129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеній частині позову, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4163,85грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "Нафтасоюз" (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Ольгінська, 4, ідентифікаційний код 31650398) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, ідентифікаційний код 19017842):

-116029,72грн - заборгованості за процентами,

-11060,58грн - пені за несвоєчасне погашення овердрафту,

-19937,84грн - пені за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту,

-7001,78грн - 3% річних за несвоєчасне погашення овердрафту,

-10583,20грн - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту,

-47382,36грн - інфляційних збитків за несвоєчасне погашення овердрафту,

-65594,60грн - інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів по овердрафту;

-4163,85грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.04.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з пов.)

3 - відповідачу (рек. з пов.)

4 - засновнику відповідача ОСОБА_4 (11500, Житомирська область, м. Коростень, вул. Доватора, 61) (рек. з пов.)