ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.2018 Справа № 920/68/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. при секретарі судового засідання Гребенюк С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/68/18в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934),

до відповідача: Низівської селищної ради (вул. Шлях, буд. 19, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42355, ідентифікаційний код 04390127),

про припинення договору оренди земельної ділянки на підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статей 93, 141 Земельного кодексу України,

представники сторін:

позивача ОСОБА_1 директор згіднонаказу № 250/с від 28.12.2015,

відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд припинити договір оренди земельної ділянки від 11 листопада 2008 року, зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі районної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 11 грудня 2008 року за № 12, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (ідентифікаційний код 05495934) та Низівською селищною радою (ідентифікаційний код 04390127, адреса: 42355, Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Шлях, буд. 19) щодо земельної ділянки за адресою: 42355, Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків, кадастровий номер: :05:001:0002, площа 0,7578 га, шляхом його дострокового розірвання з 01 січня 2018 року.

06.03.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому б/н, б/д (вх. № 1842 від 06.03.2018), в якому відповідач вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, посилаючись на те, що фактично позивач втратив право користування земельною ділянкою у звязку з припиненням дії договору оренди земельної ділянки 15.12.2017 на підставі укладених правочинів в момент реєстрації права власності на нерухоме майно за новим власником.

26.03.2018 позивач подав відповідь на відзив вих. № 183-02-21 від 23.03.2018, де зазначає, що земельна ділянка є самостійним обєктом спадкоємних відносин, що вимагають самостійної правової регламентації переходу прав власності на неї незалежно від права власності на будівлі (споруди). У звязку з необхідністю нового власника нерухомості оформити право користування вищезгаданою земельною ділянкою у встановленому чинним законодавством України порядку, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та припинити договір оренди від 11 листопада 2008 року укладений між сторонами.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.03.2018 закрито підготовче провадження у справі № 920/68/18 та призначено зазначену справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018 об 11 год. 40 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені у позовні заяві.

Відповідач в підготовче засідання 19.04.2018 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового слухання даної справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення форми 119, яке повернуто на адресу господарського суду Сумської області відділенням поштового звязку.

Згідно зі статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

В судовому засіданні 19.04.2018 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представникапозивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський судвстановив наступне.

11.11.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сумське автотранспортне підприємство - 15955» (ідентифікаційний код 05495934), яке реорганізовано у 2011 році в Публічне акціонерне товариство «Сумське автотранспортне підприємство - 15955» (ідентифікаційний код 05495934), а у 2015 році у Товариство з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство-15955»(ідентифікаційний код 05495934) та Низівською селищною радою укладено договір оренди землі(надалі договір), за умовами якого орендарем прийнято в оренду земельну ділянку загальною площею 0,7578 га в тому числі під будівлями 0,0964 га та під двором 0,6614 га (кадастровий номер: :05:001:0002), яка знаходиться на території Низівської селищної радиСумського району Сумської області за адресою: Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків.

Договір зареєстровано у Сумському районному реєстраційному відділі районної філії ДП «Центру Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11.12.2008за № 12.

15.10.1998між орендодавцем та орендарем підписано акт про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки яка знаходиться на території Низівської селищної радиСумського району Сумської області за адресою: Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків.

За актом прийому-передачі земельної ділянки в оренду орендарю передано орендодавцем вищезгадану земельну ділянку площею 0,7578 га (кадастровий номер:05:001:0002) із земель державної власності на території Низівської селищної радиСумського району Сумської області за адресою: Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків.

Пунктами 2, 3 договору визначено, що обєктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,7578 га в тому числі під будівлями 0,0964 га та під двором 0,6614 га. На земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна нежитлові приміщення.

Відповідно до пункту 5 договору, нормативна грошова оцінка землі складає 148879,43 грн.

Згідно пункту8 договору оренди, договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар (позивач) має переважне право за поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 35 договору встановлено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому Законом; ліквідація юридичної особи орендаря. Договір припиняється також в інших випадка, передбачених законом.

За умовами пункту 36 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за:взаємною згодою сторін;рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 37 договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 15.12.2017, посвідченого 15.12.2017 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 2286 (далі - договір купівлі продажу), здійснено відчуження на користь громадянина України ОСОБА_3 нежитлові приміщення: літери А-І А-І будівля диспетчерської з прибудовою, площею 44,6 кв. м., літера Ж будівля автогаража площею 567,2 кв. м., літера З - будівля автогаража площею 193,8 кв. м., літера И - кузня площею 68,5 кв. м., літера Л - водогрійка площею 27,5 кв. м., які знаходяться за адресою: Сумська область, Сумський район, Низівська селищна рада, селище Низи, вул. Цукровиків, б/н, що розташовані на земельній ділянці Низівської селищної ради Сумського району Сумської області площею 0,7578 га, кадастровий номер :05:001:0002, наданій в користування позивачу згідно з договором оренди землі від 11.11.2008. Нежитлові приміщення передані новому власнику згідно акту прийому-передачі від 19.12.2017.15.12.2017 року право власності на нежитлові приміщення зареєстровано за ОСОБА_3, а тому в силу приписів статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України до власника нежитлових приміщень перейшло право користування земельною ділянкою, що була надана в оренду позивачу. Враховуючи положення Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, а також набуття права власності на нежитлові приміщенняБорманом ОСОБА_4, позивач фактично втратив право користування земельною ділянкою, у звязку з чим звернувся з листом № 445 від 20.12.2017 року до Низівської селищної ради з пропозицією розірвати договір оренди землі від 11.11.2008 року шляхом підписання додаткової угоди. Але відповідач безпідставно відмовився від підписання додаткової угоди про припинення договору оренди землі від 11.11.2008. Зазначена відмова від розірвання договору оренди стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами частини треть оїстатті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди земліможе бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків,передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченомудоговором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін цього договору. Таке розірвання може ініціюватися як з підстав, визначених сторонами у спірному договорі, так і у випадках, визначених законом.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.04.2018 у справі № 910/11547/16.

Відповідно до частин першої, другої, пункту «д» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини першої, пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведеноїправової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.04.2018 у справі № 904/7057/17.

Крім того, частиною другою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у випадку коли житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про оренду землі» визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на обєкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, зокрема, права власності або права користування.

Відповідно до положень статті 770 Цивільного кодексу України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Отже, договір оренди земельної ділянки від 11.11.2008 року, зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі районної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 11 грудня 2008 року за № 12, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934), правонаступником якого є позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934) та Низівською селищною радою (вул. Шлях, буд. 19, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42355, ідентифікаційний код 04390127) щодо земельної ділянки за адресою: 42355, Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків, б/н, кадастровий номер: :05:001:0002, загально площею 0,7578 га, підлягає розірванню в судовому порядкуз 01 січня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на все вищевикладене позовні вимоги позивача у даній справі підлягають задоволенню у повному обсязі, а заперечення відповідача не приймаються судом до уваги у звязкуз їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 1762,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 185, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 11.11.2008 року, зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі районної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» 11 грудня 2008 року за № 12, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934), правонаступником якого є позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934) та Низівською селищною радою (вул. Шлях, буд. 19, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42355, ідентифікаційний код 04390127) щодо земельної ділянки за адресою: 42355, Сумська область, Сумський район, селище Низи, вул. Цукровиків, б/н, кадастровий номер: :05:001:0002, загально площею 0,7578 га, з 01 січня 2018 року.

3. Стягнути з Низівської селищної ради (вул. Шлях, буд. 19, смт. Низи, Сумський район, Сумська область, 42355, ідентифікаційний код 04390127) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Сумське автотранспортне підприємство-15955» (вул. Білопільський шлях, буд. 11, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 05495934) витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27квітня 2018 року.

Суддя Н.О. Спиридонова