ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2018 р.Справа № 924/15/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Нестеруку М.П., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Імексбанк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Групбудсервіс"

про застосування наслідків недійсності договору від 02.10.2014р. про розірвання іпотечного договору, укладеного між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Трейдоптімум", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ "Трейдоптімум"

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 06.09.2016р.;

відповідача: не з'явились;

третіх осіб: не з'явились.

У судовому засіданні 10.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд застосувати наслідки недійсності договору від 02.10.2014р. про розірвання іпотечного договору, укладеного між ПАТ "Імексбанк" та ТОВ "Трейдоптімум", повернувши сторони у стан, який існував до укладення цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ "Трейдоптімум", а саме: квартири № 122, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, яка в цілому складається з семи житловихкімнат житловою площею 256,3 кв.м, загальною площею 338,1 кв.м, які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 30.05.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3122.

В обґрунтування поданої позовної заяви представниками позивача (ПАТ "Імексбанк") та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) відзначено, зокрема, що 26.05.2014р. між публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» (кредитор, іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю «ГРУПБУДСЕРВІС» (позичальник) був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 23/14, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Також, як вказує позивач, 30.05.2014р. в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДОПТІМУМ» (іпотекодавець, майновий поручитель) був укладений іпотечний договір, посвідчений 30.05.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3122, відповідно до умов якого, банку в іпотеку було передано нерухоме майно: квартира № 122, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, яка в цілому складається з семи житловихкімнат житловою площею 256,3 кв.м, загальною площею 338,1 кв.м. Вищевказана квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 вересня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №3639, право власності на яку 02.09.2013р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8820398 від 02.09.2013р. Опис предмета іпотеки наведено у Технічному паспорті, складеному комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 15.06.2012р.

Як стверджує позивач, банк належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надав позичальнику кредитні кошти в розмірі, обумовленому кредитним договором, водночас, позичальник своїх обов'язків за кредитним договором не виконав та кошти банку не повернув. Зазначене підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили та досі не виконане позичальником, а саме рішенням господарського суду Одеської області від 09.11.2015р. по справі № 916/2099/15, яким на користь Банку з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Крім того, позивач зазначив, що 02.03.2015р. наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» № 66-в створено комісію, якій наказано у строк до 20.03.2015р. здійснити детальну перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених або розірваних в період з 27.01.2014р. по 27.01.2015р., які підпадають під критерії, зазначені в ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Перевіркою встановлено, що протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» за короткий проміжок часу (в основному, протягом листопада-грудня 2014р.) відбулось вилучення ліквідних предметів застави та іпотеки шляхом укладення додаткових договорів та договорів про розірвання відповідних договорів застави та іпотеки.

Позивач звертає увагу на те, що 02.10.2014р. між банком та ТОВ «ТРЕЙДОПТІМУМ» був укладений договір про розірвання іпотечного договору, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 4889, за умовами якого сторони дійшли згоди розірвати іпотечний договір.

На підставі договору про розірвання було знято заборони відчуження вказаного в іпотечному договорі нерухомого майна: квартири №122, що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, яка в цілому складається з семи житлових кімнат, житловою площею 256,3 кв.м, загальною площею 338,1 кв.м, а також внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав, щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав на вищевказане нерухоме майно та щодо припинення державної реєстрації обтяжень іншого речового права.

Також позивач відзначив, що 01.12.2017р. відповідачу як стороні договору про розірвання було направлено повідомлення про нікчемність договору про розірвання на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак відповіді від відповідача не отримано.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що право застави виникає з моменту державної реєстрації відповідно до закону і з цієї дати у сторін виникають взаємні права та обов'язки, одним з яких є право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави в разі порушення боржником основного зобов'язання. Вимогу про сплату (дострокове повернення) кредитних коштів може бути направлено у будь-який час після порушення зобов'язання боржником, а відсутність надіслання такої вимоги або надіслання її після виникнення порушення зобов'язання, не свідчить про відсутність порушення зобов'язання.

Позивач зазначив, що зобов'язання станом на час розірвання договору застави не було виконане позичальником у повному обсязі, а отже, у банку існувало право застави, а як наслідок майнова вимога до заставодавця та позичальника.

Позивач, посилаючись на зміст ст. 190 ЦК України, відзначив, що укладення договору застави тягне за собою виникнення зобов'язальних правовідносин між заставодавцем та заставодержателем. Кредитор у таких правовідносинах має суб'єктивне право вимагати від заставодавця, у разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання, одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Відмова від зобов'язального майнового права (тобто від права вимоги кредитора) ідентична прощенню боргу, зазначив позивач.

Розірвавши договір застави, банк фактично при непогашеній заборгованості за кредитним договором безпідставно відмовився від власних майнових вимог до заставодавця за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості позичальника, внаслідок чого відповідний договір про розірвання є нікчемним в силу п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону.

Посилаючись на положення п. 2.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» позивач зазначив про те, що за змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

Також, як вказує позивач, недійсність правочину про розірвання договору застави має особливі правові наслідки, встановлені Законом України «Про заставу» та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Наслідком розірвання договору застави є не передача сторонами одна іншій майна, яке могло б бути повернено в ході реституції, а є зняття заборони відчуження вказаного в договорі застави рухомого майна, а також внесення відповідних записів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись також на окремі судові рішення, представники позивача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, просить суд задовольнити позов.

Незважаючи на те, що відповідач (ТОВ "Трейдоптімум") та третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (ТОВ "Групбудсервіс"), повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи (ухвали у справі було надіслано за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань), відзив (пояснень) щодо позову не подали, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили, відповідно до ч. 9 ст. 165, ст.202 ГПК України справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

26.05.2014р. між публічним акціонерним товариством "Імексбанк" (кредитором) та товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (позичальником) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 23/14 (з урахування змін та доповнень, внесених додатковими угодами № 1 від 30.07.2014р., № 2 від 12.09.2014р., № 3 від 07.11.2014р.), відповідно до умов якого кредитор зобовязується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, та цільового характеру використання (п. 1.1. договору).

Згідно із пп. 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим договором, в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 298 750 600 грн. (транш), зі сплатою фіксованої процентної ставки 18% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами не пізніше 18.05.2015р. (включно) на умовах, визначених цим договором.

30.05.2014р. між публічним акціонерним товариством "Імексбанк" (іпотекодержателем), товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (іпотекодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Групбудсервіс" (майновим поручителем) було укладено іпотечний договір, який забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 23/14 від 26.05.2014р., який укладено між іпотекодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю "Групбудсервіс" (далі боржник), стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі тощо (основне зобов'язання). Кредит відповідно до вищевказаного кредитного договору надається боржнику іпотекодержателем - кредитором на наступних умовах: сума кредиту - 298 750 600 грн.; строк повернення кредиту - 18.05.2015р.; розмір відсоткової ставки визначається кредитним договором: у розмірі 18 відсотків річних. Крім цього, іпотекою забезпечені інші зобов'язання, що виникають в силу цього договору, а саме, вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування інших витрат (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.3. договору предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира № 122, що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, яка в цілому складається з семи житлових кімнат, житловою площею 256,3 кв.м, загальною площею 338,1 кв.м. Вищевказана квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.09.2013р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3639, право власності на яку 02.09.2013р. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8820398 від 02.09.2013р. Опис предмета іпотеки наведено у Технічному паспорті, складеному комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» 15.06.2012р.

Як передбачено п. 1.4. договору, оціночна вартість вищевказаного предмета іпотеки згідно висновку про вартість № 052014/8-1, складеного 20.05.2014р. експертом - оцінювачем ТОВ «ЕКСПЕРТ», становить 7300000 грн. Відповідно до п. 1.5. договору заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 7300000 грн.

На строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця (п. 1.8. договору).

Як вбачається зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 22390050 від 30.05.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 22391956 від 30.05.2014р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 30.05.2014р. було здійснено державну реєстрацію іпотеки та обтяження за договором іпотеки № 3122 від 30.05.2014р. щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

02.10.2014р. представниками публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (іпотекодержателя), товариства з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (іпотекодавця) та товариства з обмеженою відповідальністю "Групбудсервіс" (майнового поручителя) було підписано договір про розірвання іпотечного договору з майновим поручителем, відповідно до умов якого за взаємною згодою та керуючись ст. 651-654 ЦК України, сторони вирішили розірвати іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений 30.05.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 3122, укладений між публічним акціонерним товариством "Імексбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" (п. 1 договору).

Цей договір є підставою для зняття заборони відчуження вказаного в іпотечному договорі нерухомого майна, а саме квартира № 122, що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, а також внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав, щодо припинення державної реєстрації обтяжень прав на вищевказане нерухоме майно та щодо припинення державної реєстрації обтяжень іншого речового права (п. 2. договору).

Відповідно до змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 27616629 від 02.10.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 27616835 від 02.10.2014р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 02.10.2014р. було здійснено державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження за договором іпотеки № 3122 від 30.05.2014р. щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 №50 «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК».

02.03.2015р. наказом Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» № 66-в створено комісію, якій наказано у строк до 20.03.2015р. здійснити детальну перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених або розірваних в період з 27.01.2014р. по 27.01.2015р., які підпадають під критерії, зазначені в ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Комісією відповідно до наказу № 66-в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Імексбанк» було складено акт перевірки правочинів на предмет нікчемності, в якому було встановлено, що в період з 27.01.2014р. по 27.01.2015р. банком укладено, зокрема, нікчемний правочин, укладений банком, який став підставою для припинення дії іпотечного договору, предметом якого була квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 338,1 кв.м., укладений між Банком та ТОВ „ТРЕЙДОПТІМУМ" та виступав в якостізабезпечення зобов'язань ТОВ „ГРУПБУДСЕРВІС" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №23/14 від 26.05.2014р.

01.12.2017р. ТОВ "Трейдоптімум" та ТОВ "Групбудсервіс" було направлено повідомлення про нікчемність договору від 02.10.2014р. про розірвання іпотечного договору на підставі п.1 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, як передбачено ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 38 Закону передбачено, що Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет зиявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (зокрема, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними , якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд застосувати наслідки недійсності договору шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна ТОВ "Трейдоптімум", а саме: квартири № 122, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, будинок 4-Б, яка в цілому складається з семи житловихкімнат житловою площею 256,3 кв.м, загальною площею 338,1 кв.м, які були зареєстровані згідно іпотечного договору, посвідченого 30.05.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 3122.

Як встановлено судом, відповідно до змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 27616629 від 02.10.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 27616835 від 02.10.2014р., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 02.10.2014р. було здійснено державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження за договором іпотеки № 3122 від 30.05.2014р. щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З приводу наведеного судом звертається увага на те, що відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною п'ятою статті 3 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав. Державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою (такою особою, зокрема, є нотаріус відповідно до п. 2 ч.1 ст. 10 Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Зважаючи на наведене, судом звертається увага на те, що позивач просить суд скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень про припинення іпотеки та обтяжень щодо майна, визначаючи відповідачем при цьому товариство з обмеженою відповідальністю "Трейдоптімум" без жодних на те підстав, оскільки державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження за договором іпотеки № 3122 від 30.05.2014р. проведено не означеною юридичною особою, а приватним нотаріусом (який відповідно до п. 2 ч.1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є державним реєстратором прав на нерухоме майно).

З огляду на вищенаведене, оскільки позов подано до особи, яка не повинна відповідати за даним позовом (тобто, до неналежного відповідача), судом констатується, що незалежно від змісту інших доводів учасників процесу у задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на його необгрунтованість.

Крім того, при вирішенні спору судом беруться до уваги правові позиції Верховного Суду, наведені, зокрема, у постанові від 21.03.2018р. у справі № 910/14854/17, у якій, з-поміж іншого, відзначено, що оскільки відповідачі не є реєстраторами Державного реєстру обтяжень, на яких покладений обов'язок із внесення та виключення записів про обтяження до/з Державного реєстру обтяжень на підставах, передбачених відповідними нормативно-правовими актами, підтримано висновок судів про те, що звернення до суду з вимогами до відповідачів саме про скасування записів у Державному реєстрі обтяжень не є ефективним способом захисту прав і інтересів позивача.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Доводи позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Тому у позові слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.04.2018р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 5 прим. (усім рек. з пов.): 1 - до справи, 2 - позивачу (65058, м. Одеса, пр-т Шевченка, буд. 8-А), 3 - відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Подільська, 109), 4 - третій особі (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 17), 5 - третій особі (товариство з обмеженою відповідальністю "Групбудсервіс", 46000, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Шашкевича, буд. 3).