КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" квітня 2018 р. Справа№ 910/14130/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід головуючого судді Власова Ю.Л.

апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018р. (повний текст складено 03.03.2018р.)

у справі №910/14130/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Публічне акціонерне товариство "Укртелеком"

2) Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"

3) Фонд державного майна України

про стягнення 1 099 696 741,64 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ" про звернення стягнення на цінні папери згідно з договором застави №18315Z1 від 15.09.2015р., укладеним між ПАТ "Державний ощадний банк України", ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "ЕСУ", а саме: акції прості іменні Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в кількості 17 376 189 488 штук, номінальна вартість одного цінного паперу: 0,25 грн., форма існування цінних паперів - бездокументарна, код ISIN цінних паперів: UA, що становить 92,7906% статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", в рахунок погашення простроченої заборгованості ПАТ "Укртелеком" перед позивачем за договором №6026-ДД/2015 купівлі-продажу цінних паперів від 15.09.20015р., яка станом на 18.05.2017р. складає 1 099 696 741,64 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2018р. у справі №910/14130/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Власов Ю.Л. (головуючий суддя), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2018р. відкрите апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 24.04.2018р.

24.04.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відвід головуючого судді Власова Ю.Л.

Заява мотивована тим, що існують обставини, які у заявника викликають сумніви у неупередженості та об'єктивності судді, а саме те, що на розгляді головуючого судді Власова Ю.Л. перебувала справа №910/10917/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", яка залишена без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016р. у справі №910/10917/16, яким визнано недійсним договір застави майнових прав №294 від 25.02.2015р. - залишено без змін. Вказані судові акти в подальшому скасовані судом касаційної інстанції, що за твердженням заявника в розумінні статті 35 ГПК України є обставиною для відводу судді від розгляду даної справи.

Відповідно до частини 1-3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018р. передано справу №910/14130/17 для визначення автоматизованою системою відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України судді, який має вирішити питання про відвід, заявлений позивачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2018р. заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід судді передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Згідно частини 7, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід судді, дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Проте незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання в силу частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України не може бути підставою для відводу.

Відтак, розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід судді Власова Ю.Л., колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування, в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу судді від розгляду даної справи. Заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

За таких обставин, керуючись статтями 35, 36, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід головуючого судді Власова Ю.Л. у справі №910/14130/17.

Повернути матеріали справи №910/14130/17 колегії суддів у складі: головуючий суддя Власов Ю.Л., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвала якою вирішується питання про відвід відповідно до ст. 39 та ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили, з моменту її підписання суддями та з урахуванням положень ч. 3 ст. 287 ГПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко