ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/10578/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області (суддя - Золоторьова Я.С.) від 22.08.2017

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду (головуючий - Верхогляд Т.А., судді: Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.) від 04.10.2017

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод "Техуніверсал"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Дніпровської міської ради

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 6 584 грн. 61 коп.

Учасники справи:

представник позивача - не з'явився,

представник відповідача - не з'явився,

представник третьої особи - не з'явився.

Короткий зміст позовних вимог

1. 21.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" (далі - Позивач) подав позовну заяву про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод "Техуніверсал" (далі - Відповідач) відновити попередній стан земельної ділянки загальною площею 43 кв. м, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Ударників, 25б, що існував до надання зазначеної земельної ділянки в користування, шляхом демонтажу паркану, розташованого на вказаній земельній ділянці, та стягнути з Відповідача 6 584 грн. 61 коп. матеріальної шкоди, завданої шляхом незаконного користування земельною ділянкою.

2. Позовна заява мотивована тим, що Відповідач неправомірно користується частиною земельної ділянки в місті Дніпро по вул. Ударників, 25-Б, яка (площею 0, 2810 га - 2 810 кв. м) орендується Позивачем згідно з укладеним з Дніпровською міською радою (далі - Третя особа) договором оренди від 25.11.2010, оскільки Відповідач установив на цій земельній ділянці з порушенням меж та накладення земельних ділянок, паркан між земельними ділянками Позивача та Відповідача загальною площею 43 кв. м. При цьому Позивач послався на висновки будівельно-технічного дослідження, проведених судовим експертом. Також Позивач зазначає, що в результаті вказаного незаконного користування Відповідачем Позивач сплачує орендну плату за оренду земельною ділянкою площею 2 810 кв. м, фактично користується - 2 767 кв. м, а тому Відповідачем за весь час порушення завдано матеріальної шкоди в розмірі 1, 53 % від загальної суми (430 366 грн. 83 коп.) сплаченої орендної плати, що становить 6 584 грн. 61 коп.

3. 22.12.2016 Відповідач подав заперечення на позов, в яких виклав заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. 13.12.2016 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дніпровську міську раду.

5. 22.08.2017 Господарський суд Дніпропетровської області вирішив в позові відмовити повністю. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Відповідач своїми діями не порушував права Позивача на користування ним земельною ділянкою, оскільки Відповідач був створений в результаті реорганізації Позивача шляхом виділу та передачі частини майна новоствореній юридичній особі - Відповідачу, докази та відомості на підтвердження часу будування спірного паркану Позивачем не надано та не зазначено, а згідно з доказами у справі станом на 12.10.2007 (дату передачі Позивачем Відповідачу у власність майна) спірний паркан існував на тому місці, де він існує на момент звернення та розгляду спору. При цьому, спираючись на висновки проведеної у справі судової експертизи, суд встановив, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні Позивача та Відповідача та є сусідніми, накладені одна на одну (в місті побудованого спірного залізобетонного паркану), а площа накладення становить 0, 0031 га. Також суд встановив, що після передачі Відповідачу за результатами реорганізації майна, розташованого в місті Дніпро, вул. Ударників, 25, Позивач звернувся до Третьої особи із заявою, в якій просив змінити орендаря відповідної земельної ділянки, вказавши, що не має претензій до відповідної земельної ділянки. Передача земельної ділянки Відповідачу відбулась із вилученням цієї ділянки Третьою особою у Позивача по фактичному розміщенню будівель і споруд, переданих Позивачем за результатами реорганізації. Висновок експертного будівельно-технічного дослідження, на який послався Позивач, не прийнятий судом у якості належного доказу у розумінні статті 1 Закону України "Про судову експертизу". Вимоги про стягнення суми збитків відхилені через недоведеність протиправної поведінки Відповідача для виникнення у Позивача збитків на спірну суму. При цьому суд також вказав про необґрунтованість розміру збитків через невідповідність його визначення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, оскільки відсутні докази комісійного обстеження спірної земельної ділянки та складення відповідного акту із визначенням розміру збитків. Заява Відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності відхилена через відсутність порушеного права Позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

6. 04.10.2017 Дніпропетровський апеляційний господарський суд вирішив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 - без змін. Рішення апеляційного суду мотивоване тими ж аргументами, що наведені в рішенні суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 14.11.2017 Позивач подав касаційну скаргу. У касаційній скарзі просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017, а позов задовольнити повністю.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Відповідач незаконно захопив спірну земельну ділянку та позбавляє Позивача права користуватись орендованою останнім земельною ділянкою, оскільки спірний залізобетонний паркан повністю перекриває можливість для користування Позивачем орендованою ним ділянкою.

9. Суди неправомірно ототожнили категорії огорожі та паркану, тоді як за законодавством вказаним об'єктам притаманні різні властивості, а за розподільчим балансом Відповідач отримав огорожу, яка вже у 2008 році перетворилась на залізобетоний паркан.

10. Факт накладення земельних ділянок, що перебувають у користуванні сторін через розташування спірного паркану на земельній ділянці Позивача, встановлений судом, а тому у Відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку під спірним парканом, що підтверджує порушення прав Позивача та є підставою для задоволення вимог останнього.

Позиція Відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

11. Доводи у відзиві ідентичні доводам судів в оскаржуваних судових рішень, до яких Відповідач додав наступне.

12. Позивач не доводить належними доказами свої доводи щодо переданої Відповідачу металевої огорожі, яка перетворилась на залізобетонний паркан.

13. Під час отримання в оренду земельної ділянки за фактичним розміщенням виробничих будівель Позивач жодних претензій стосовно земельної ділянки не заявляв.

14. Позивач просить усунути перешкоди для користування земельною ділянкою шляхом демонтажу спірного паркану, який існував на земельній ділянці на час отримання її Позивачем в оренду.

Позиція Верховного Суду

Щодо потиправності дій (бездіяльності) як підстави для негаторного позову

15. Правовою підставою звернення Позивача із вимогами до Відповідача у цій справі стали норми статті 391 Цивільного кодексу України, згідно з якими власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до цієї статті власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає користуванню та розпорядженню майном. Звернення до суду з вимогою про захист права власника від такого порушення отримав у фаховій літературі назву "негаторний позов". Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача зі створення позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Суди попередніх інстанцій не встановили протиправності дій Відповідача з приводу розташування (будування) бетонованого паркану між земельними ділянками сторін на земельній ділянці Позивача з відповідним накладенням однієї земельної ділянки на іншу, оскільки не було встановлено дати будування вказаного бетонованого паркану, що розмежовує земельні ділянки Позивач та Відповідача. У зв'язку із невстановленням вказаної дати (часу) будування судами не було встановлено обставин, що такий паркан був побудований саме Відповідачем після набуття ним 12.10.2007 права на нерухоме та рухоме майно на земельній ділянці, що є суміжною із ділянкою Позивача, та після 09.12.2011, коли Відповідач та Третя особа уклали договір оренди цієї земельної ділянки за фактичним розміщенням набутих у власність виробничих будівель і споруд.

Враховуючи викладене спростовуються доводи скаржника про незаконне захоплення Відповідачем земельної ділянки Позивача (пункт 8) та висновок Позивача, що бетонований паркан був побудований саме у 2008 році (пункт 9), а тому обставини щодо технічних властивостей спірного паркану та встановлені судами в оскаржуваних рішеннях обставини відсутності у Відповідача правовстановлюючих документів на земельну ділянку під спірним парканом (пункти 9, 10) у даному спорі не беруться Судом до уваги.

Дійшовши викладеного висновку, Суд зазначає і про відсутність підстав для задоволення похідної від основної вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди на спірну суму.

16. Таким чином доводи скаржника щодо неправомірності відмови у задоволенні позовних вимог не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

17. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях про відмову у задоволенні позовних вимог зроблені відповідно до норм законодавства, зокрема статті 391 ЦК України та відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи.

18. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини 1 статті 308 та статті 309 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення місцевого суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.

19. У зв'язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машагросервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 у справі № 904/10578/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак