ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 22/6пн

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Якушової Ольги Миколаївни на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.09.2017 у справі

за позовом Вугледарської міської ради до: 1) Суб'єкта підприємницької діяльності Якушової Ольги Миколаївни; 2) Суб'єкта підприємницької діяльності Ополєва Володимира Геннадійовича, за участю третіх осіб: 1) Вугледарського міського відділу земельних ресурсів; 2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради" про звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Вугледар, вул. 30-річчя Перемоги, 4а шляхом знесення самовільно зведених будівель та споруд

за скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності Якушової Ольги Миколаївни на дії Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Коротка історія справи та зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У травні 2017 року Суб'єкт підприємницької діяльності Якушова Ольга Миколаївна (далі - СПД Якушова О.М.) звернувся до Господарського суду Донецької області зі скаргою на дії (бездіяльність) Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі - ДВС).

Скарга мотивована тим, що СПД Якушова О.М. на виконання рішення Господарського суду Донецької області від 29.10.2013 у справі № 22/6пн в ході виконавчого провадження добровільно вчинені дії щодо звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а, шляхом повного знесення самовільно прибудованих до будинку кафе будівельних споруд, тому дії ДВС з організації та проведення виконавчих дій щодо знесення будинку кафе, який належить боржникам на підставі договорів купівлі-продажу, і право власності на який зареєстровано 24.04.2017, є протиправними і направленими на безпідставне припинення права власності, що не відповідає вимогам статей 182, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Посилаючись на порушення ДВС вимог статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" СПД Якушова О.М. просить: визнати незаконною бездіяльність ДВС щодо не встановлення фактичного стану земельної ділянки, розташованої в м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а та не закінчення виконавчого провадження за судовими наказами у справі № 22/6пн; зобов'язати ДВС закінчити виконавче провадження за наказом Господарського суду Донецької області від 25.12.2013 № 22/6пн в редакції від 21.06.2016 про зобов'язання СПД Якушову О.М. та Суб'єкта підприємницької діяльності Ополєва В.Г. (далі - СПД Ополєва В.Г.) солідарно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221га, розташовану в м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а від частини будівлі кафе 50/50, що належить СПД Якушовій О.М. на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997 та СПД Ополєву В.Г на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1996, шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.09.2017 (колегія суддів Сковородіна О.М., Тарапата С.С., Попов О.В.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2017 (колегія суддів: Сгара Е.В., Будко Н.В., Склярук О.І.) у задоволенні заяви відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на відсутність підстав для закриття виконавчого провадження у відповідності з вимогами пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" внаслідок добровільного виконання боржником наказу суду, що обумовлюється повним звільненням земельної ділянки, оскільки СПД Якушовою О.М. не доведено відновлення об'єкту до стану, в якому він був набутий у власність.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі СПД Якушова О.М. посилається на порушення судами попередніх інстанцій приписів пункту 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", статей 34, 36, 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній до 15.12.2017) та зазначає про те, що судами попередніх інстанцій не було надано будь-якої правової оцінки поданим нею доказам на підтвердження залишення на земельній ділянці саме того будинку, який був придбаний відповідачами у 1996 - 1997 роках.

Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі СПД Якушова О.М. просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Узагальнений виклад позиції та прохання інших учасників справи.

Відзиви на касаційну скаргу СПД Якушової О.М. від інших учасників судового процесу до Верховного Суду не надходили.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Донецької області від 29.10.2013 у справі № 22/6пн зобов'язано: СПД Якушову О.М. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221 га, розташовану в м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а від частини будівлі кафе 50/50, що належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997 шляхом її зносу та вивозу; СПД Ополєва В.Г. звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0221 га, розташовану в м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а від частини будівлі кафе 50/50, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1996 шляхом її зносу та вивозу на користь Вугледарської міської ради; СПД Якушову О.М. та СПД Ополєва В.Г. знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

Судове рішення набрало законної сили 15.11.2013 та на його виконання Господарським судом Донецької області 25.12.2013 видано відповідні накази.

В подальшому, ухвалою суду від 23.06.2014 виправлено описку у судових наказах від 25.12.2013.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 11.07.2016 відкрито виконавче провадження № 51609063 з виконання наказу Господарського суду Донецької області № 22/6пн від 25.12.2013.

Згідно акта державного виконавця від 13.03.2017 виходом на місцевість встановлено, що боржником самостійно проводяться дії по зносу самовільно зайнятої ділянки та вивозу будматеріалів.

17.03.2017 до ДВС надійшла заява СПД Якушової О.М. про закриття виконавчого провадження у зв'язку зі звільненням земельної ділянки та знесенням самовільно зведених будівель, оскільки земельна ділянка приведена до стану, що існував до порушення.

Листом ВДВС від 20.03.2017 № 51609063/1546 СПД Якушовій О.М. у задоволенні заяви щодо закриття виконавчого провадження було відмовлено, оскільки актом від 17.03.2017 зафіксовано, що рішення суду в повному обсязі не виконано, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнено, не приведено в придатний до використання стан, оскільки залишено частину будівлі та підлоги, вкритою керамічною плиткою, залишки стін.

26.04.2017 та 17.05.2017 СПД Якушева зверталась до ДВС з клопотаннями в яких посилаючись на те, що будівля приведена у первісний стан та на неї зареєстровано право власності, просила встановити фактичний стан земельної ділянки, загальною площею 0,0221га, розташованої в м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а та, за наявності на ділянці нерухомого майна, щодо якого постановлене судове рішення, скласти відповідний акт; закінчити виконавче провадження за судовим наказом.

Листом від 18.05.2017 № 14.24-28-1324/4077 ДВС повідомив заявника, що підстави для закриття виконавчого провадження відсутні внаслідок того, що боржник самостійно рішення суду не виконав.

Відповідно до статті 124 Конституції України та статті ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що СПД Якушова та СПД СПД Ополєв В.Г. набули у власність літнє кафе загальною площею 14,5 м2, яке розташоване за адресою: м. Вугледар, вулиця 30-річчя Перемоги, 4а (договір від 26.11.1996 та договір від 02.09.1997, рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 07.09.2007 у справі № 2-1066).

В подальшому, технічною інвентаризацією від 14.03.2008 виявлено самочинну реконструкцію будівлі кафе, згідно якої вбачається, що після укладення договору купівлі-продажу від 02.09.1997 відповідачами було самовільно проведено будівництво (реконструкцію) будівлі кафе без відповідної документації, внаслідок чого загальна площа об'єкту нерухомості склала 107,5м2, а площа забудови - 167,4м2.

Відмовляючи у задоволенні скарги СПД Якушової суди попередніх інстанцій дослідивши матеріали справи, виходили з того, що за наслідками демонтажних робіт, які були здійснені СПД Якушовою (на час звернення до суду з даною скаргою) залишилась частина будівлі кафе, проте, докази на підтвердження тотожності стану об'єкту, який був початково набутий у власність відповідачами та існуючим у теперішній час після знесення самовільно зведених споруд, скаржником не надані, в зв'язку з чим, суди дійшли висновків про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження у відповідності з пунктом 9 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" внаслідок добровільного виконання боржником наказу суду.

Разом з тим, у касаційній скарзі СПД Якушова зазначає про те, що на підтвердження залишення на земельній ділянці саме того будинку, який був придбаний відповідачами у 1996 - 1997 роках нею в якості доказів були подані та залучені до матеріалів справи: інвентарна справа № 5/11553 на будинок кафе "Летнее" від 02.07.1996; технічний паспорт будинку кафе від 04.04.2017; інформаційна довідка щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна, яка є складовою технічного паспорту будинку кафе від 04.04.2017, проте ці докази не були оцінені судами попередніх інстанцій.

Крім того, у касаційній скарзі СПД Якушова зазначає про те, що в наказі суду від 25.12.2013 не були зазначені технічні характеристики будівлі кафе, що підлягало знесенню, а тому ДВС не мав права вчиняти будь-які дії по знесенню кафе "Літнє", оскільки стосовно цього об'єкту судовий наказ не видавався.

На зазначені обставини обґрунтовано посилається СПД Якушова у касаційній скарзі, а відтак висновки судів попередніх інстанцій про необґрунтованість скарги на дії ДВС є передчасними.

Згідно пункту 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, остаточне 17.11.2014:

"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18.07.2006, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, пункт 280, від 21.04.2011)."

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України; далі - ГПК України, у редакції, чинній після 15.12.2017).

Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а скарга - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду заяви місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, надати належну правову оцінку доказам, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, встановити які саме дії підлягають виконанню на підставі наказів Господарського суду Донецької області від 25.12.2013 № 22/6пн, надати належну правову оцінку встановленим обставинам, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для розгляду скарги по суті, і, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати.

У зв'язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею скарги на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Якушової Ольги Миколаївни задовольнити.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.09.2017 у справі № 22/6пн скасувати.

3. Скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності Якушової Ольги Миколаївни на дії Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області передати на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір