КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2018 р. Справа№ 910/6437/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

при секретарі Ярмак О.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 24.04.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бізнес менс групп»

на ухвалу Господарського суду місті Києва

від 12.02.2018

у справі № 910/6437/17 (Плотницька Н.Б.)

за позовом Приватного підприємства «Бізнес менс групп»

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання недійсними прилюдних торгів,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року Приватне підприємство «Бізнес менс групп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів з продажу лоту № 192591 (промислова будівля (цех) площею 10559,7 кв.м літ. "Б-2", що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 26/1) проведені організатором - веб-сайтом системи електронних торгів арештованим майном "Сетам", проведені в межах виконавчого провадження № 48970684, які відбулися 10.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 у справі №910/6437/17 позов Приватного підприємства «Бізнес менс групп» з вимогами до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України; повернуто Приватному підприємству «Бізнес менс групп» з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 600, 00 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 29 від 14.04.2017.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/4872/17 між Приватним підприємством "Бізнес менc групп" та Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про той самий предмет та з тих самих підстав як в даній справі.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою, звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що даний спір має бути вирішений в порядку господарського судочинства.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано відзив, в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бізнес менс групп», а оскаржувану ухвалу - без змін. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено неможливість подальшого розгляду справи між тими ж сторонами та з того ж предмету двох різних справ, різних юрисдикцій, неможливий , та призведе до порушення прав учасників процесу, сторін виконавчого провадження та органу державної влади.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 поновлено Приватному підприємству «Бізнес менс групп» строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Бізнес менс групп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 у справі №910/6437/17, справу призначено до розгляду на 24.04.2018.

В судове засіданні представник відповідача не з'явився, у відзиві на апеляційну скаргу просив суд розглядати справу за участі представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, разом з тим про причини неявки в судове засідання 24.04.2018 суд не повідомив.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, ухвалила розглядати справу за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, оскільки останній не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

В квітні 2017 року Приватне підприємство «Бізнес менс групп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів з продажу лоту № 192591 (промислова будівля (цех) площею 10559,7 кв.м літ. "Б-2", що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 26/1) проведені організатором - веб-сайтом системи електронних торгів арештованим майном "Сетам", проведені в межах виконавчого провадження № 48970684, які відбулися 10.03.2017.

При розгляді справи у суді першої інстанції, Господарським судом міста Києва встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/4873/17 від 10.04.2017 відкрито провадження у справі за позовом Приватного підприємства «Бізнес менc групп» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій.

У позовній заяві, поданій до Окружного адміністративного суду міста Києва, та на підставі якої відкрито провадження в адміністративній справі № 826/4872/17, позивач просить суд визнати недійсними електронні торги з продажу лоту № 192591 (промислова будівля (цех) площею 10559,7 кв.м літ. "Б-2", що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 26/1) проведені організатором - веб-сайтом системи електронних торгів арештованим майном "Сетам", проведені в межах виконавчого провадження № 48970684, які відбулися 10.03.2017.

Таким чином, предмет позову у справі № 826/4872/17 такий самий як і в даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про залишення позову Приватного підприємства «Бізнес менc групп» без розгляду, на підставі пункту 3 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що в провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа № 826/4872/17 між Приватним підприємством «Бізнес менc групп» та Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про той самий предмет та з тих самих підстав як у справі №910/6437/17.

Водночас, з таким висновками суду апеляційної інстанції не погоджується, вважає висновки місцевого господарського суду передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно частин 1, 2 статті 1 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами частин 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

З огляду на положення зазначеної статті, суд вказує на те, що прилюдні торги за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки в них мають місце всі елементи притаманні правочину. Під час проведення прилюдних торгів продавець та учасники торгів у встановленому законом порядку певними діями (ціновими пропозиціями) визначають переможця торгів та ціну продажу майна, в результаті чого переможець торгів набуває право на придбання об'єкту. Тобто укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої з одного боку виступає покупець - учасник-переможець прилюдних торгів, а з другого боку - відділ державної виконавчої служби в особі спеціалізованої організації, яка організовує та проводить ці прилюдні торги за договором з державною виконавчою службою.

Виходячи зі змісту положень статті 626 Цивільного кодексу України, за якими договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, підписання протоколу прилюдних торгів ліцитатором та покупцем, фактично є укладенням ними угоди.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у зазначених правовідносинах Державна виконавча служба не є суб'єктом владних повноважень, оскільки в даному випадку не здійснює владні управлінські функції, а є рівноправним суб'єктом цивільних (господарських) правовідносин.

А відтак, спір відноситься до юрисдикції господарських судів, і має бути розглянутий в порядку господарського судочинства.

З огляду на наведене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті, оскільки суд першої інстанції неправильно визначив підвідомчість даного спору.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 280-284, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бізнес менс групп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 у справі №910/6437/17 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 у справі №910/6437/17 скасувати.

Справу №910/6437/17 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська