ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2018 Справа № 917/37/18

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", пр. П.Тичини, 1-В, м. Київ, 02152

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Експорт", вул. М.Бірюзова, 27, м. Полтава, 36007

про стягнення 164293,51 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач/ ТОВ "Порше Лізинг Україна") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Експорт" (далі - відповідач/"ОСОБА_1 Експорт") 164293,51 грн., в тому числі 136007,43 грн. заборгованості по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу, 1043,98 грн. 3% річних, 2845,12 грн. інфляційних втрат, 3449,12 грн. пені, 20947,86 грн. інших витрат за договором про фінансовий лізинг. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про фінансовий лізинг № 00007524 від 17.06.2013.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15.01.2018. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.02.2018.

15.02.2018. у зв'язку з неявкою сторін підготовче засідання у справі було відкладено на 15.03.2018.

15.03.2018. суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 13.04.2018.

В судове засідання 13.04.2018. сторони не з'явилися.

06.04.2018. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

12.04.2018. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті, що підтверджується відповідним поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв'язку з цим, суд задовольняє клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

У зв'язку з закінченням встановленого 3-х місячного строку розгляду справи, клопотання відповідача, щодо відкладення розгляду справи, відхиляється.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суд не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2013. між ТОВ "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Альянс Полтава", яке пізніше було перейменовано на ТОВ "ОСОБА_1 Експорт" (лізингоодержувач за договором), укладено договір про фінансовий лізинг № 00007524 (далі - договір/ Контракт) та додатки до нього, а саме: Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (далі - "Графік платежів") та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі -"Загальні умови").

В преамбулі Загальних умов зазначається, що ці Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі разом із Договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як «Контракт»), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), як додаток до Контракту, що є невід'ємною його частиною, та інші додатки, що є невід'ємними його частинами, являють собою угоду між сторонами щодо придбання ТОВ "Порше Лізинг Україна" та передання Лізингоодержувачу об'єкта лізингу (у відповідності до визначених у цьому Контракті значень вищезгаданих термінів) згідно з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997., а також іншими чинними положеннями українського законодавства.

Об'єктом (предметом) лізингу згідно з п. 3.1. Загальних умов, є транспортний засіб, зазначений у Контракті.

Згідно умов договору об'єктом лізингу є транспортний засіб - автомобіль марки VW СС 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № WVWZZZ3CZDE554447, двигун № НОМЕР_1.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов, лізингодавець прийняв на себе зобов'язання придбати у власність об'єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об'єкт лізингу.

В розділі «Умови лізингу» договору зазначається:

- вартість об'єкту лізингу: еквівалент в Доларах США- 43903,99 $ (USD);

- авансовий платіж: еквівалент 8 780,80 $ (USD);

- обсяг фінансування: еквівалент 35 123,19 $ (USD);

- кількість лізингових платежів - 60;

- строк лізингу (місяців) - 60;

- лізинговий платіж: еквівалент 980,65 $ (USD);

- адміністративний платіж: еквівалент 658,56 $ (USD).

Окрім цього, в розділі «Умови лізингу» зазначається, що усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3. та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Зобов'язання (вказані вище еквіваленти в доларах США) лізингоодержувача на момент доставки об'єкта лізингу будуть виражені у гривнях у акті прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті лізингоодержувачем.

Відповідно до п. 4.1 Загальних умов лізингодавець зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли лізингодавець матиме право розірвати цей контракт чи відмовитися від нього та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Після завершення строку дії цього контракту, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом та виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем, право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений лізингодавцем (п. 4.2. Загальних умов).

Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі об'єкта лізингу (п. 5.4 Загальних умов), а договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 12.2, 12.3 Загальних умов).

В розділі договору «Придбання об'єкта лізингу» зазначається, що своїм підписом на цьому документі лізингоодержувач підтверджує, що він ознайомився та зрозумів усі умови цього договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погоджується, що всі вищезазначені документи є невід'ємними частинами цього договору про фінансовий лізинг та мають обов'язкову силу по відношенню до лізингоодержувача.

В п. 5.1. Загальних умов сторони погодили, що об'єкт лізингу буде доставлений та переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» або належним чином уповноваженою особою (дилером-продавцем) безпосередньо лізингоодержувачу відповідно до умов Контракту.

Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об'єкта лізингу шляхом підписання Лізингоодержувачем та Лізингодавцем акту прийому-передачі (надалі - акт прийому-передачі). Будь-які дефекти об'єкта лізингу фіксуються в акті прийому-передачі. Якщо з боку Лізингоодержувача немає заперечень в Акті прийому-передачі, об'єкт лізингу вважається таким, що був прийнятий лізингоодержувачем в ідеальному стані та у відповідності до вимог останнього (п. 5.4. Загальних умов).

Згідно з актом прийому-передачі від 26.06.2013. (копія акту - а.с. 44) позивач передав, а відповідач отримав у користування під виплату лізингових платежів об'єкт лізингу, яким є транспортний засіб - автомобіль марки VW СС, 2013 року виробництва, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний знак НОМЕР_3, вартість об'єкту лізингу 258344,37 грн.

В п. 6.1. Загальних умов, передбачено, що для експлуатації Об'єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього Контракту. Кожен лізинговий платіж включає:

- відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування;

- частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу);

- комісії;

- покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом.

Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню Контракту не включаться до лізингових платежів:

- будь-які податки, що можуть застосовуватися до Контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому;

- інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця. Якщо лізингодавець поніс такі витрати, лізингоодержувач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), перший лізинговий платіж підлягав сплаті 17.06.2013., а останній - 15.06.2018. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно, на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Додатковою угодою від 25.06.2014. сторони погодили продовжити строк дії договору лізингу на 84 місяці з розміром лізингового платежу на рівні еквіваленту 771,12 $ (USD) та затвердили новий план відшкодування (копія додаткової угоди від 25.06.2014. та Плану відшкодування - а.с. 36-42).

Згідно з п. 6.5. Загальних умов, лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Окрім цього в п. 6.3. Загальних умов визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим Контрактом на користь позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем суми, очікуваної станом на дату виконання Контракту на основі діючого курсу обміну Євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншого банку) з купівлі та продажу Євро/доларів США до української гривні (надалі «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов'язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Позивач, відповідно до умов договору виставляв відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів. Позивач стверджує, що лізингові платежі за лютий 2017 року та березень 2017 року вчасно сплачені не були.

Відповідно до п. 8.3.2. Загальних умов, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати Контракт/вiдмoвитиcя від Контракту і витребувати об'єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

При цьому, п. 12.7 Загальних умов передбачено, що день, який вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається лізингодавцем у відповідному повідомленні/вимозі. Лізингодавець надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, зв'язується з ним доступними телефону засобами зв'язку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення/вимога надсилається лізингодавцем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів з боку лізингоодержувача та з у зв'язку з тим, що такі прострочення тривали більше 30 днів, позивач направив відповідачу вимогу за № 00007524 від 06.04.2017 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору (копія вимоги - а.с. 60-61). На підтвердження направлення вказаної вимоги відповідачу позивачем надано копію опису вкладення у цінний лист та роздруківку з сайту Укрпошти (а.с. 62-32).

У вказаній вимозі позивач зазначає, що відповідно до п. 8.3. Загальних умов ним направлено на адресу лізингоодержувача першу платіжну вимогу - 05.10.2015., другу платіжну вимогу - 16.10.2015. та третю платіжну вимогу - 06.04.2017. В матеріалах справи перша та друга платіжні вимоги, а також докази направлення їх відповідачу відсутні.

В наведеній вимозі позивач, серед іншого, вимагав від відповідача повернути об'єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця знаходження відповідача. Вказану вимогу відповідачем отримано 24.04.2017. Тобто, відповідач повинен був повернути позивачу об'єкт лізингу не пізніше 11.05.2017.

Позивач зазначає, що відповідач у наданий йому строк об'єкт лізингу не повернув, докази повернення відповідачем об'єкту лізингу в матеріалах справи відсутні.

В абзаці другому п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об'єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку.

06.10.2017. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис стосовно повернення відповідачем на користь позивача транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель СС, номер шасі (кузова, рами) -WVWZZZ3CDE554447, рік виробництва - 2013, колір - коричневий, державний номер НОМЕР_3 вартістю 463661,63 грн. - за невиплачену в період з 16.02.2017 по 16.04.2017. заборгованість по договору (а.с. 68).

Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва 30.10.17. відкрито виконавче провадження № 55024613 на виконання виконавчого напису нотаріуса (копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження - а.с. 70).

Згідно п. 6.18 договору сторони погодили, що у випадку розірвання Контракту / відмови від Контракту за ініціативою лізингодавця відповідно до п. 12 Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору та неповерненням об'єкту лізингу, керуючись п. 6.18 договору, позивачем нараховано плату за фактичне користування відповідачем об'єктом лізингу в період з червня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 142233,85 грн., в тому числі 75827,55 грн. відшкодування частини вартості об'єкта лізингу та 66406,30 грн. процентів та комісії (копії рахунків-фактур - а.с. 48-54). У розрахунку позивачем вказано, що відповідач сплатив частину лізингового платежу за червень 2017 року в розмірі 6226,42 грн. 31.07.2017. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованості по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу в розмірі 136007,43 грн.

Окрім цього, позивач просить стягнути з відповідача 1043,98 грн. 3% річних, 2845,12 грн. інфляційних втрат, 3449,12 грн. пені, 20947,86 грн. інших витрат за договором про фінансовий лізинг.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України).

Судом встановлено, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору про фінансовий лізинг № 00007524 від 17.06.2013.

Згідно п. 12.7 Загальних умов передбачено, що день, який вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається лізингодавцем у відповідному повідомленні/вимозі.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що об'єкт лізингу не повернутий лізингодавцю, а відтак лізингоодержувач продовжує ним користуватись. Однак у зв'язку з розірванням договору лізингу у лізингодавця зникає обов'язок надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача, а відтак позивач не вправі вимагати стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна в розмірі, яке залишилось у його власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.10.2013. у справі № 11/5005/2290/2012 та від 29.10.2013. у справі № 7/5005/2240/2012.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу в розмірі 66406,30 грн., що складаються з процентів і комісії згідно Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) та рахунків-фактур за період з червня по грудень 2017 року.

Решта вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу, що складаються з відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, не підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 20947,86 грн. інших витрат за договором про фінансовий лізинг.

Судом встановлено, що відповідно до п. 6.1. Загальних умов, інші витрати та платіжні зобов'язання лізингодавця не включаться до лізингових платежів та підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги лізингоодержувачу.

В матеріалах справи наявні копії рахунків-фактур, виписаних позивачем на сплату відповідачем "інших витрат" згідно договору лізингу на загальну суму 20947,86 грн. (а.с. 55-59):

- № 00367473 від 03.04.2017. на суму 3094,12 грн.;

- № 00370577 від 04.05.2017. на суму 3132,29 грн.;

- № 00373608 від 01.06.2017. на суму 6973,31 грн.;

- № 00381678 від 01.08.2017. на суму 2948,14 грн.;

- № 00388732 від 09.10.2017. на суму 4800,00 грн.

Відповідач заперечень щодо неотримання ним вказаних рахунків-фактур не надав, так само відповідачем не надано заперечень щодо сум, виставлених позивачем у наведених рахунках-фактурах.

Так, витрати, понесені позивачем по рахунку-фактури № 00367473 від 03.04.2017. на суму 3094,12 грн. підтверджуються наданими позивачем копіями акту приймання-передачі наданих послуг від 31.03.2017. на загальну суму 50904,20 грн., в тому числі по ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС ПОЛТАВА" 3094,12 грн., рахунком на оплату № 58 від 31.03.2017. та платіжним дорученням № 1601 від 05.04.2017. на суму 50904,20 грн.

Проте, судом встановлено, що вказана сума "інших витрат" в розмірі 3094,12 грн. включена до виконавчого напису нотаріуса від 06.10.2017. (а.с. 68). Тобто, позивач просить стягнути "інший платіж" в розмірі 3094,12 грн. з відповідача вдруге, оскільки вказаний платіж вже стягнутий за виконавчим написом нотаріуса.

Крім цього, у якості доказів понесених позивачем "інших витрат" ним надано копію акта наданих послуг № 124 від 31.05.2017., відповідно до якого ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" надано юридично-консультаційні послуги, в тому числі по клієнту ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС ПОЛТАВА" на суму 6973,31 грн. Проте, докази сплати позивачем вказаної суми ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" в матеріалах справи відсутні.

Також позивачем надано копію рахунку-фактури ТОВ "ОСОБА_3Ел.Сі." № СФ-0000481 від 30.06.2017. на суму 39927,42 грн. та платіжне доручення на сплату вказаної суми. Проте, з вказаних доказів не вбачається, що витрати, здійснені позивачем саме на виконання умов договору лізингу з ТОВ "ОСОБА_1 Експорт".

Крім цього, позивачем надано акт № 8 від 28.04.2017., відповідно до якого ТОВ "Дельта М Юкрейн" надано послуги, спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання договору лізингу, в тому числі по клієнту ТОВ "АГРО-АЛЬЯНС ПОЛТАВА" на суму 3132,29 грн. та рахунок № 38 від 06.10.2017. на суму 4000,00 грн. без ПДВ, виписаний приватним нотаріусом ОСОБА_2 за вчинення виконавчого напису. Проте, доказів оплати послуг згідно вказаного акту та вказаного рахунку позивачем не надано.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів понесення ним "інших витрат".

Враховуючи зазначене, вимога щодо стягнення інших витрат згідно договору лізингу на суму 20947,86 грн. належним чином не підтверджена та не обґрунтована, а отже задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 1043,98 грн. 3% річних, 2845,12 грн. інфляційних втрат та 3449,12 грн. пені нарахованих за невиконання відповідачем грошового зобов'язання щодо сплати платежів за фактичне використання об'єкту лізингу за період з червня по грудень 2017 року, за загальний період прострочення з 16.06.2017. по 22.12.2017.

Згідно п.п. 8.2.1. договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується санкція у вигляді нарахування пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені суд встановив, що позивач здійснив нарахування річних, пені та інфляційних на заборгованість по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу, що включає проценти та комісії, а також відшкодування частини вартості об'єкта лізингу. Проте, оскільки судом встановлено неправомірність включення до платежів за фактичне використання об'єкту лізингу відшкодування частини вартості об'єкта лізингу, то нарахування пені, річних та інфляційних необхідно здійснювати на заборгованість по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу, що включає лише проценти та комісії.

З врахуванням вказаного, стягненню з відповідача підлягають 539,13 грн. 3% річних, 1961,00 грн. інфляційних втрат та 1797,10 грн. пені. В цій частині позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення річних, пені та інфляційних позов задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивач у позові просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме 2464,40 грн. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору та 12000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Судові витрати позивача у розмірі 2464,40 грн., які пов'язані зі сплатою судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо відшкодування позивачу витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивач у позові вказує, що для отримання правової допомоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклало Договір про надання юридичних послуг від 26.05.2015. з Товариством з обмеженою відповідальністю «КПД Консалтинг» (копі договору - а.с. 64-67). Відповідно до п. 2.1. вказаного договору про надання юридичних послуг, за надання послуг замовник (позивач) сплачує Виконавцеві ТОВ «КПД Консалтинг» винагороду, сума якої визначається у відповідній додатковій угоді (заявці), яка підписується Сторонами.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору про надання юридичних послуг сторонами підписано заявку, відповідно до якої виконавець зобов'язався надати (виконати) для замовника юридичні послуги із комплексного юридичного супроводу справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про фінансовий лізинг № 00007524., а замовник зобов'язався заплатити виконавцю за представництво його інтересів в суді першої інстанції 10 000 грн. 00 коп., крім того ПДВ 2 000 грн.

Вказана заявка чи її копія позивачем до матеріалів справи не надана.

Також позивач зазначає, що оплата наданих виконавцем послуг підтверджується випискою по рахунку ТОВ «КПД Консалтинг» та Актом № 1 про надані послуги, з яких вбачається, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплатило на рахунок Виконавця грошову суму в розмірі 12 000 грн. 00 коп. згідно договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015.

Проте, ні виписка по рахунку, ні акт на суму 12000,00 грн. позивачем не надано.

Натомість, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого ОСОБА_4 та копію його посвідчення адвоката, а також довідку від 03.10.2016. про те, що на дату видачі вказаної довідки адвокат ОСОБА_4 є співробітником ТОВ "КПД Консалтинг".

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини (п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 131 рішення у справі "Заїченко проти України" від 26 лютого 2015 року) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Саме тому, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст.126 ГПК України).

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд дійшов висновку про те, що витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 12000,00 грн. не підтверджені належними доказами, а отже не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Експорт" (вул. М.Бірюзова, 27, м. Полтава, 36007; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (пр. П.Тичини, 1-В, м. Київ, 02152; ) 66406 грн. 30 коп. заборгованості по платежах за фактичне використання об'єкту лізингу, 539 грн. 13 коп. 3% річних, 1961 грн. інфляційних втрат, 1797 грн. 10 коп. пені, 1060 грн. 56 коп. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог та витрат на оплату професійної правничої допомоги відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 23.04.2018.

Суддя О.С. Семчук