КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Справа№ 911/3471/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бойко Р.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейтд ЛТД»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 19.02.2018 (дата підписання 22.02.2018)

про залишення позовної заяви без розгляду

у справі № 911/3471/17 (суддя Янюк О.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний

банк «Приватбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейтд ЛТД»

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Агротрейд ЛТД» (далі - ТОВ «Агротрейтд ЛТД»)

до Публічного акціонерного товариства Комерційний

банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»)

про визнання недійсними умов договору

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.02.2018 у справі № 911/3471/17 позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Агротрейтд ЛТД» про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Зустрічну позовну заяву ТОВ «Агротрейд ЛТД» до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними умов договору залишено без розгляду.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, ТОВ «Агротрейтд ЛТД» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати в частині залишення без розгляду зустрічного позову ТОВ «Агротрейд ЛТД» до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними умов договору та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду позову ТОВ «Агротрейд ЛТД». В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала постановлена за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням вимог процесуального права. На переконання апелянта, відсутні будь-які підстави для залишення зустрічного позову без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України, оскільки в матеріалах справи (на зворотній стороні додаткової угоди до кредитного договору, укладеного/підписаного з використанням електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа) міститься відмітка про дату та час накладення ЕЦП з відомостями про підписувачів та реєстраційний номер сертифікату. За твердженнями апелянта, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» в первісному позові визнав факт укладення спірного кредитного договору та додав відповідний договір до свого позову, який повністю співпадає з договором, наданим позивачем за зустрічним позовом (апелянтом), то обставини укладення цього кредитного договору не підлягають доказуванню, відповідно у суду першої інстанції не було підстав сумніватись в достовірності наданого доказу. Крім цього, на думку апелянта, всі копії доданих до зустрічного позову документів підписані його представником з проставленням відмітки «копія вірна» тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 17.04.2018 з'явився представник ТОВ «Агротрейд ЛТД», який за відсутності статусу адвоката та належних документів на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів згаданого товариства в апеляційному суді не був допущений до розгляду даної справи.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання апеляційної інстанції 17.04.2018 не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (в матеріалах справи наявне відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення), про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. З огляду на наведене, приписи ч.1 ст.202 ГПК України про те, що неявка в судове засідання учасника справи за умови його належного повідомлення про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 23.11.2017 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ «Агротрейтд ЛТД» про стягнення 5 092 439 258, 24 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем умов договору № 4А16096Г про надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії від 24.10.2016 щодо повного та своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсоткам, відтак позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4 453 883 283, 39 грн. заборгованості за кредитом, 385 595 409, 15 грн. заборгованості за відсотками, 27 959 565, 70 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1000, 00 грн. штрафу у фіксованій частині, 225 000 000, 00 грн. штрафу у вигляді відсотків від суми встановленого п. А.2 договору ліміту ( п. 5.8 договору).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2017 порушено провадження у справі та з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, сторін зобов'язано надати відповідні докази, зокрема, позивача - оригінали документів, доданих до позовної заяви, та належним чином засвідчені копії укладених між позивачем та відповідачем: кредитного договору №4А16096Г від 2016 та додаткової угоди до цього договору від листопада 2016. Розгляд справи призначено на 18.12.2017.

14.12.2017 до Господарського суду Київської області надійшов лист ПАТ КБ «Приватбанк» (вх. 671/17 від 14.12.2017), згідно якого банком виявлені факти несанкціонованого подання невідомими особами позовних заяв від імені ПАТ КБ «Приватбанк» із застосуванням підроблених документів, які позивач не подавав господарському суду, копія довіреності, яка додана до таких позовів використана незаконно, а відповідні платіжні доручення не завірені належним чином та є кольоровими копіями.

В судове засідання 18.12.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 65, 71), викладені в ухвалі суду від 24.11.2017 вимоги не виконав. Крім цього, до початку судового засідання представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом.

Водночас, в зв'язку із набранням 15.12.2017 чинності змін до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на підставі пп. 9 п. 1 Перехідних положень судом першої інстанції постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження на стадії - підготовче провадження, про що винесено відповідну ухвалу від 18.12.2017. Розгляд справи відкладено на 15.01.2018 та встановлено позивачу строк для надання відповідних доказів до 11.01.2018.

Разом з цим, 18.12.2017 Господарським судом Київської області постановлено окрему ухвалу в порядку ч. ч. 1, 11 ст. 246 ГПК України, яку направлено на адресу Генеральної прокуратури України, адже сукупність доданих позивачем до позовної заяви доказів вказує на можливість наявних в діях невстановлених осіб ознак кримінального правопорушення, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості належним чином дослідити та оцінити додані до позовної заяви документи, як то довіреність №5219-К-О від 10.03.2017, на підставі якої представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду, а також унеможливлює розгляд спору по суті та прийняття рішення у справі до вжиття прокуратурою заходів щодо перевірки та вирішення питання про наявність/відсутність в діях посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк» чи третіх осіб ознак кримінального правопорушення.

В підготовче засідання 15.01.2018 представник позивача також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, викладених в ухвалах суду від 24.11.2017 та 18.12.2017 вимог не виконав, хоча про час та місце підготовчого засідання повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.101,103). В зв'язку із черговою неявкою до суду представника позивача та невиконання ним вимог вищезазначених ухвал, Господарськими судом Київської області постановлено відповідну ухвалу від 15.01.2018 про визнання явки позивача до суду обов'язковою та відкладення підготовчого засідання на 05.02.2018, а також зобов'язання позивача надати оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду у судовому засіданні); письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву; інші докази, які мають значення для справи. Крім цього, судом першої інстанції звернуто увагу позивача, що він зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім цього, ТОВ «Агротрейтд ЛТД» звернулось до Господарського суду Київської області із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсними умов договору у справі № 911/3471/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Агротрейтд ЛТД» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2018 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. Позивачу за зустрічним позовом запропоновано надати у підготовче засідання, яке відбудеться 05.02.2018, оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду у судовому засіданні).

05.02.2018 представник позивача за первісним позовом в черговий раз не з'явився до суду, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 24.11.2017, 18.12.2017 та 15.01.2018 не виконав, хоча про час та місце підготовчого засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 108, 111). На підставі зазначеного, Господарським судом Київської області постановлено ухвалу від 05.02.2018, якою вирішено відкласти підготовче засідання на 19.02.2018 в зв'язку із черговою неявкою представника позивача, сторони зобов'язано надати, зокрема оригінали доданих до позовної заяви документів,/ зустрічної позовної заяви (для огляду у судовому засіданні).

19.02.2018 в підготовче засідання представник позивача за первісним позовом вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, викладені в ухвалах суду від 24.11.2017, 18.12.2017, 15.01.2018, 05.02.2018 вимоги не виконав, хоча про час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с. 109, 231-216). Крім цього, позивач за зустрічним позовом вимоги суду про надання оригіналів документів, доданих до зустрічної позовної заяви, також не виконав.

Оскільки сторони без поважних причин не подали суду витребуваних доказів, а позивач за первісним позовом не зважаючи на те, що його явка була визнана судом обов'язковою в черговий раз до суду не з'являвся та не повідомив про причини неявки, надав копії документів не засвідчені належним чином, Господарський суд Київської області дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення первісного та зустрічного позовів без розряду, про що 19.02.2018 постановив відповідну ухвалу.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

За приписами п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з'явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Доказами згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження позовних вимог як за первісним, так й зустрічним позовами сторони надали примірник укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» (банком за договором) та ТОВ «Агротрейд ЛТД» (позивальником за договором) кредитного договору № 4А16096Г від 2016 року (а.с. 31-37, 147-153 т. 1), за умовами п. 1.1 якого банк за наявності вільних коштів зобов'язується надати позичальнику кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 4 500 000 000, 00 грн. на фінансування поточної діяльності підприємства не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного в третьому абзаці п. 2.1.2, в обмін на зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, у визначені цим договором терміни.

З поданого сторонами примірника тексту вищезгаданого договору, а саме пункту 7.9 вбачається, що договір укладено/підписно з використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру ключів ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі укладеної сторонами угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 16.05.2016.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Обов'язковим реквізитом електронного документа згідно ст. 6 цього Закону визначено електронний підпис.

Електронний підпис - це дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов'язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних (ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).

Таким чином, під електронним підписом розуміються різні способи підписання електронного документа: текстовий підпис в електронному документі, цифрове зображення рукописного підпису, секретний код, пароль тощо.

Проте, Закон України «Про електронний цифровий підпис» регулює питання підписання електронних документів саме електронним цифровим підписом.

За змістом цього Закону особа, яка бажає використовувати електронний цифровий підпис, має отримати посилений сертифікат ключа електронного цифрового підпису в українському акредитованому центрі сертифікації ключів.

Електронною формою договору за чинним законодавством України не може визнаватись звичайне електронне повідомлення чи електронний файл. Обов'язковим реквізитом електронного документа має бути електронний цифровий підпис.

Використання інших видів електронних підписів, крім електронного цифрового, здійснюється у разі наявності у сторін про це попередньої домовленості (ч. 4 ст. 6 «Про електронні документи та електронний документообіг» ).

За відсутності такого договору використання інших електронних підписів, крім електронного цифрового, матиме наслідком невизнання договору електронним документом і суди, у такому разі, позбавлені можливості розглядати договір як доказ у справі.

Системний аналіз чинного законодавства України підтверджує можливість використання різних видів електронного підпису, зокрема, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку передбачає застосування в бухгалтерському обліку первинних документів в електронному вигляді за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (пункт 2.3).

Відповідно до пункту 2.4 цього Положення серед обов'язкових реквізитів первинного документа визначено особистий чи електронний підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, це може бути як електронний цифровий підпис, так і інші види підпису.

Не є підтвердженням укладення правочину відсутність належним чином оформленого оригіналу в електронній формі або на паперовому носії та відповідно посвідченої копії для долучення до матеріалів справи.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

За змістом ст. 4 згаданого Закону електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Таким чином, з долученого до матеріалів справи позивачем як за первісним позовом, так й за зустрічним позовом примірника кредитного договору (а.с. 31-37, 147-153 т. 1) не видається за можливе ідентифікувати підписувача та підтвердити цілісність вкладеного файлу, відповідно не можливо встановити хто саме укладав цей електронний документ.

Сторонами не було надано суду ні свідоцтва про акредитацію центру сертифікації ключів, ні укладеної ними угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 16.05.2016, посилання на яку містить примірник спірного кредитного договору.

За приписами ст. 5 Закону України «Про електронний цифровий підпис» для обміну офіційними електронними документами між відправником та отримувачем повинен бути укладений договір для засвідчення чинності відкритого ключа сертифікатом ключа, сформованим центром сертифікації ключів, а також використовувати електронний цифровий підпис без сертифіката ключа.

Крім цього, положеннями статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

З огляду на вищезгадане та ненадання позивачами за первісним та зустрічним позовами оригіналів доданих до первісної та зустрічної позовних заяв документів на вимогу суду, зокрема, кредитного договору № 4А16096Г від 2016 року, угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 16.05.2016 та свідоцтва про акредитацію центру сертифікації ключів, у суду першої інстанції відсутні правові підстави для прийняття згаданого договору як належного доказу виникнення правовідносин між сторонами.

Письмовими доказами на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 91 ГПК України учасники справи підтверджують відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім цього, порядок засвідчення копій документів визначено пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відповідно до якого відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Як вбачається із доданих до обох позовів матеріалів, примірник кредитного договору (його копію) №4А16096Г від 2016 року (а.с. 31-37, 147-153 т. 1) не було посвідчено у встановленому законом порядку, тому він не може вважатись належним чином засвідченою копією відповідного доказу.

У випадку, коли копії документів не засвідчені належним чином, але господарським судом при дослідженні витребуваних оригіналів документів з'ясовано відповідність копій цим оригіналам, суд долучає копії до матеріалів справи, зазначивши про таку відповідність в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Як вище згадувалось, позивачами як за первісним позовом, так й за зустрічним позовом не надано суду оригіналів витребуваних документів, зокрема кредитного договору №4А16096Г від 2016 року, відтак суд першої інстанції не мав можливості встановити відповідність копій, які містяться у матеріалах справи, відповідним оригіналам.

Крім цього, згідно ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, у разі відсутності у сторін оригіналів документів, доданих до первісного та зустрічного позовів або у разі неможливості їх подання безпосередньо відповідачем, останні зобов'язані повідомити про це суд та зазначити причини неможливості їх надання. Проте, як вбачається з матеріалів справи, сторонами не вчинялись відповідні дії, передбачені вищезазначеними положеннями ГПК України.

Твердження апелянта про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» в первісному позові визнав факт укладення спірного кредитного договору, додав цей договір до свого позову і він повністю співпадає з договором, наданим позивачем за зустрічним позовом (апелянтом), відтак обставини укладення цього кредитного договору не підлягають доказуванню й у суду першої інстанції немає підстав сумніватись в достовірності наданого доказу, як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу. Як вище згадувалось, 14.12.2017 до суду першої інстанції надійшов лист ПАТ КБ «Приватбанк» (вх. 671/17 від 14.12.2017), згідно якого банком виявлені факти несанкціонованого подання невідомими особами позовних заяв від імені ПАТ КБ «Приватбанк» із застосуванням підроблених документів. Крім цього, позивач таких позовів не подавав, копія довіреності, яка додана до таких позовів використана незаконно, а відповідні платіжні доручення не завірені належним чином та є кольоровими копіями, відповідно подання первісного позову в такому випадку не може свідчити про визнання ПАТ КБ «Приватбанк» факту укладення спірного кредитного договору.

Оскільки позивачами за первісним та зустрічним позовами без поважних причин не подано суду витребуваних доказів, зокрема, оригіналу та належним чином засвідченої копії кредитного договору №4А16096Г від 2016 року, укладеного/підписаного з використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа, з огляду на нез'явлення позивача за первісним позовом до суду не зважаючи на те, що його явка була визнана судом обов'язковою й в свою чергу не повідомлення про причини неявки до суду, місцевий суд дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для залишення обох позовів без розряду.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування цієї ухвали апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 240, 255, 269-270, 273, 275, 281-284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейтд ЛТД» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 19.02.2018 у справі № 911/3471/17 - без змін.

Матеріали справи № 911/3471/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.04.2018

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук