ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 м. Київ

Справа № 910/1464/18

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю торгова група "ІНТЕРПАП";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ ДРУК";

про: стягнення 73.258,95 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю торгова група "ІНТЕРПАП" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ ДРУК" про стягнення 73.258,95 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 21.10.2016 № ТГ-1308, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 73.258,95 грн., з яких: 69.439,84 грн. – основна заборгованість, 762,73 грн. – 3 % річних та 3.056,38 грн. – інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2018 № 910/1464/18 вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення даної ухвали.

До господарського суду надійшла заява позивача з якої вбачається, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі господарського суду від 12.02.2018 № 910/1464/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1464/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з підстав повної сплати основного боргу за укладеним між сторонами спору договором, а також те, що неналежне виконання грошових зобов’язань відповідача спричинене невідповідним оформленням передачі товару за вказаним договором.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вказав про те, що відповідач сплативши основний борг за укладеним між сторонами спору договором визнав позовні вимоги та підтвердив дійсність правочину та видаткових накладних, відтак позовні вимоги в частині 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю торгова група "ІНТЕРПАП", як продавцем, (далі – позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ ДРУК", як покупцем, (далі – відповідач) укладено договір поставки від 21.10.2016 № ТГ-1308 (далі – Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов’язується передати у власність відповідача, а відповідач зобов’язується прийняти і оплатити папір (далі – товар) на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що датою поставки/отримання товару вважається дата фактичної передачі товару відповідачу та підписання відповідної накладної уповноваженим представником відповідача.

Положеннями п. 4.1 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється в національній валюті України – гривні, на умовах відстрочки платежу на сорок календарних днів від дати прийняття товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов’язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 216.903,43 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними від 28.09.2017 № 13094 на суму 167.463,59 грн. та від 05.10.2017 № 13543 на суму 49.439,84 грн., які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати товару, який закріплений у Договорі, відповідач вартість отриманого товару на користь позивача сплатив частково в сумі 147.463,59 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 69.439,84 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов’язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 762,73 грн. та інфляційних втрат в сумі 3.056,38 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В поданому до суду відзиві на позов відповідач подав до суду належним чином засвідчені копії платіжних доручень, відповідно до яких останнім здійснено оплату суми заявленої до стягнення суми основної заборгованості в розмірі 69.439,84 грн.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, провадження у даній справі і частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені, оскільки підписання та скріплення печаткою відповідачем видаткових накладних є фактичним підтвердженням отримання товару за укладеним між сторонами спору Договором.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий до суду розрахунок 3 % річних в сумі 762,73 грн. Суд визнав його арифметично невірним, в свою чергу, у зв'язку з тим, що за розрахунками суду сума 3 % річних є більшою ніж заявлена до стягнення, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 762,73 грн. пілягають задоволенню.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 3.056,38 грн. в період з 08.11.2017 по 05.02.2018 суд зазначає, що вказана вимога задовольняється судом частково в сумі 220,00 грн. (за січень 2018) у зв’язку з тим, що нарахування інфляційних втрат вважається правомірним при простроченні понад 15 днів у місяці.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 231, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 69.439,84 грн. – закрити.

3. Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ ДРУК" (02094, М.КИЇВ, ДЕСНЯНСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ МАГНІТОГОРСЬКА, БУДИНОК 1, ідентифікаційний код: 22891092) на користь товариства з обмеженою відповідальністю торгова група "ІНТЕРПАП" (36014, Полтавська обл., місто Полтава, ВУЛИЦЯ СОБОРНОСТІ, будинок 66, кімната 608), ідентифікаційний код: 35137937) 3 % річних в сумі 762 (сімсот шістдесят дві) грн. 73 коп.; інфляційні втрати в сумі 220 (двісті двадцять) грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац