Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" квітня 2018 р. Справа № 906/74/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: Ляхов О.В. - дов. №7748-К-О від 27.12.16р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця Артелемейчука Віталія Францевича (м. Бердичів, Житомирська область)

про стягнення 64597,55 грн.

Позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за заявою про відкриття поточного рахунку у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк "Приватбанк" від 30.07.2011 у сумі 45241,04 грн, з яких 24545,11 грн - відсотків за користування кредитом, 15347,65 грн пені, 5348,28 грн - комісії за користування кредитом.

22.03.18 на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій збільшено період нарахування по 16.03.2018. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 64597,55 грн (21368,13 грн - відсотків за користування кредитом, 38108,06 грн - пені, 5121,36 грн - комісії).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання в частині сплати коштів, тому рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2015 у справі №906/336/15 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ФОП Артелемейчука В. Ф. стягнуто 15128,47 грн заборгованості за кредитом, 7296,71 грн процентів за користування кредитом, 2596,70 грн пені; 1228,13 грн комісії за користування кредитом. У зв'язку з непогашенням відповідачем вказаної заборгованості та з урахуванням рішення суду від 06.04.2015 у справі №906/336/15, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю заборгованості за договором в розмірі 64597,55 грн, з яких 21368,13 грн - відсотки за користування кредитом, 38108,06 грн - пеня, 5121,36 грн - комісія.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином.

З метою перевірки інформації про ФОП Артелемейчука В.Ф. судом здійснено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Реєстр), з якого вбачається, що 14.02.2018 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача.

Однак, на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі 09.02.2018 щодо ФОП Артелемейчука В.Ф., судом встановлено, що він займається підприємницькою діяльністю. Відповідно до даних Реєстру, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача здійснено 14.02.2018.

У разі коли відповідна зміна статусу відбулася після відкриття провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду. Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №915/1056/15 від 09.08.2017.

Отже, у справі фактично має місце зміна статусу особи відповідача з фізичної особи-підприємця на фізичну особу громадянина Артелемейчука В.Ф.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.04.2015 у справі №906/336/15 (а.с.39-42) встановлено, що 05.08.2011 між сторонами була підписана Заява про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:www.privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 05.08.2011 (далі Договір), та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Зазначеним рішенням стягнуто з ФОП Артелемейчука В.Ф. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 26250,01 грн, а саме: 15128,47грн заборгованості за кредитом, 7296,71 грн процентів за користування кредитом, 2596,70 грн пені, 1228,13 грн. комісії за користування кредитом, а також судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

На виконання рішення суду від 06.04.2015 банківська установа звернулася до органу ДВС для примусового стягнення заборгованості.

Згідно з постановою Бердичівського міськрайонного відділу ДВС від 26.04.2016 направлено виконавчий лист до ВДВС Немирівського РУЮ для подальшого виконання та вказано, що борг стягнуто частково в сумі 6009,83 грн (а.с. 76). У зв'язку повною сплатою заборгованість у розмірі 21466,18 грн, державним виконавцем ВДВС Немирівського РУЮ винесено постанову про закриття виконавчого провадження (а.с. 77). Проте ПАТ "КБ "Приватбанк" неправильно розподілені кошти на погашення боргу, які надходили від органу ДВС. У зв'язку з чим за заявою представника банку були проведені корегуючі проводки по договору (а.с. 72). В результаті коригування відповідно до розрахунку станом на 16.03.2018 сума заборгованості становить 64597,55 грн, яка складається з 21368,13 грн - відсотки за користування кредитом, 38108,06 грн - пені, 5121,36 грн - комісії.

Разом з тим, суд зазначає, що заборгованість у відповідача виникла на підставі заяви про відкриття поточного рахунку від 05.08.2011 (а.с. 67), а не від 30.07.2011 як вказано у позовній заяві. При цьому, згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту (а.с. 34) та даними особового рахунку (а.с. 35) відповідачу надано позику саме 05.08.2011.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Отже, внаслідок укладання договору банківського обслуговування, у вигляді заяви на відкриття рахунку від 05.08.2011, між сторонами виникли цивільні права та обов'язки.

У силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, норми якої кореспондуються із нормами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як визначено 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п.3.2.1.4.1 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Згідно п. 3.2.1.4.1.1 Умов за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця, або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку не обнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов).

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов передбачено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Згідно з цього ж пункту Умов при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п. 3.2.1.4.9 Умов).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

У зв'язку з повною сплатою суми боргу за кредитом та процентів за рішенням суду від 06.04.2015, залишок заборгованості за користування процентами становить 21368,13 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Також банківською установою здійснено нарахування комісії за користування кредитом в сумі 5121,36 грн. Однак при дослідженні розрахунку судом встановлено, що відповідачу неправомірно нараховано комісію за період з 01.02.2016 по 31.05.2017 в сумі 200,00 грн за кожен місяць.

Пунктом 3.2.1.4.4 "Умов і правил надання банківських послуг", які долучені до матеріалів позовної заяви (а.с.29) визначено, що клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може на свій розсуд не стягувати зазначену комісію в разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній календарний місяць не перевищувало 100 гривень. Сума стягуваної комісії не менше 200 грн.

Аналогічна умова викладена у витягу із "Тарифів Банку", згідно яких розмір комісії становить 0,9% від суми максимального кредиту, що існував на кінець банківського дня у будь-який з днів за попередній місяць (а.с. 32-33).

Проте Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку не містять вимоги, що розмір комісії має бути не менше 200,00 грн.

Разом з тим, у рішенні Господарського суду Житомирської області від 06.04.2015 у справі №906/336/15 міститься посилання на п.3.2.1.4.4 "Умов і правил надання банківських послуг", в яких зазначено, що клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг.

Аналізуючи зазначені положення, судом встановлено, що п.3.2.1.4.4 Умов, на який посилається позивач у позовній заяві, має іншу редакцію, ніж пункт, на підставі якого стягнута комісія за неналежне виконання зобов'язання за договором від 05.08.2011 у справі №906/336/15.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судове рішення у справі №906/336/15, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Як вбачається з банківських виписок в період з 01.07.2014 по 12.06.2017 сальдо кредиту відповідача становило 15128,47 грн, а комісія розрахована, виходячи з 0,9 % відсотка від суми сальдо кредиту, та складала 136,16грн за кожен місяць.

За вказаних обставин, суд здійснив власний розрахунок комісії, з урахуванням п. 3.2.1.4.4 Умов, на підставі яких вже здійснювалося нарахування комісії та враховано у рішенні суду від 06.04.2015 у справі №906/336/15. За заявлений позивачем період з 01.02.2016 по 31.05.2017, враховуючи сальдо кредиту відповідача, яке існувало у відповідний період, комісія становить 2178,56 грн.

Вимога про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом в сумі 4099,92грн (1770,08 грн (за період 06.01.2015- 31.01.2016) + 2178,56 грн (за період 01.02.2016 по 31.05.2017) + 151,28 грн (за період з 01.06.2017 по 01.07.2017) є правомірною, заявленою відповідно до умов договору та чинного законодавства та такою, що підлягає задоволенню. А в частині стягнення 1021,44 грн (5121,36 грн. -4099,92грн. ) комісії суд відмовляє за безпідставністю.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, суд зазначає, що згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначає, що відповідно до п.3.2.1.5.1 Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п.3.2.1.2.2.5, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Як передбачено ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 3.2.1.5.4 Умов нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

У рішенні суду від 06.04.2015 у справі №906/336/15 зазначено, що вказаний пункт Умов передбачає нарахування пені протягом 3 (трьох) років.

Згідно уточнюючого розрахунку пені в межах трьохрічного строку за період з 16.03.2015 по 16.03.2018 (а.с.85-87), розмір пені за вказаний період становить 37634,68 грн. А оскільки в заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути 38108,06 грн. пені, тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 473,38 грн. (38108,06 грн. - 37634,68 грн.) пені.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 21368,13 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 4099,92 грн. комісії за користування кредитом, 37634,68 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором є обґрунтованими, заявленими відповідно до норм чинного законодавства та підлягають задоволенню. А в частині стягнення 1021,44 грн. комісії за користування кредитом та 473,38 грн. пені суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Артелемейчука Віталія Францевича, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50,

- 21368,13 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 4099,92 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом;

- 37634,68 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 1721,23 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено:26/04/18

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу (рек. з пов. про вручення)