УХВАЛА

м. Київ

27.04.2018Справа № 910/15779/17
За заявою Приватного підприємства «Студія Пілот»

про забезпечення позовної заяви

у справі № 910/15779/17

за позовом Приватного підприємства «Студія Пілот» та Товариства з обмеженою відповідальністю Телевізійна виробнича компанія «Пілот Продакшн»

до Фізичної особи-підприємця Балабона Вадима Олександровича та Фізичної особи-підприємця Філіповича Дмитра Павловича

про визнання правочинів недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Студія Пілот» та Товариство з обмеженою відповідальністю Телевізійна виробнича компанія «Пілот Продакшн» звернулись до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Балабона Вадима Олександровича та Фізичної особи-підприємця Філіповича Дмитра Павловича про визнання правочинів недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю необхідного обсягу цивільної дієздатності та волевиявлення позивачів на укладення Договорів між позивачами та відповідачами у зв'язку з їх укладенням шляхом фальсифікації підписів керівників позивачів їх головним бухгалтером ОСОБА_3

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 позовну заяву і додані до неї документи повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 апеляційні скарги Приватного підприємства "Студія Пілот" та Товариства з обмеженою відповідальністю Телевізійна виробнича компанія "Пілот Продакшн" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2017р. у справі №910/15779/17 - задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.09.2017р. у справі №910/15779/17 - скасовано, матеріали справи №910/15779/17 направлено на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2018 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Балабона Вадима Олександровича залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі №910/15779/17 залишено без змін.

23.03.2018 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали оскарження ухвали суду від 20.09.2017.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018, позовну заяву Приватного підприємства «Студія Пілот» та Товариства з обмеженою відповідальністю Телевізійна виробнича компанія «Пілот Продакшн» передано для розгляду судді Грєховій О.А.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 11 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України N2147-VІІІ від 03.10.2017, чинної з 15.12.2017, передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.04.2018 ПП «Студія Пілот» подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

1) накласти арешт на усе майно фізичної особи-підприємця Балабона Вадима Олександровича в межах суми позовних вимог до ФОП Балабон В.О. в розмірі 3 403 728 грн. гривень, в тому числі, але не обмежуючись, на:

- 1/4 квартири площею 101,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- накласти арешт на грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Балабону Вадиму Олександровичу в межах суми позовних вимог до ФОП Балабон В.О. в розмірі 3 403 728 грн., які знаходяться на рахунках в банківських установах України, в тому числі, але не виключно, на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку 5900 в Публічному акціонерному товаристві "УКРСИББАНК", МФО 351005;

- заборонити фізичній особі-підприємцю Балабону Вадиму Олександровичу вчиняти дії щодо відчуження чи обтяження належного йому майна;

2) накласти арешт на усе майно, що належить фізичній особі-підприємцю Філіповичу Дмитру Павловичу в межах суми позовних вимог до ФОП Філіпович Д.П. в розмірі 4 165 200 грн., в тому числі, але не обмежуючись, на:

- нежитлове приміщення площею 66.1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6;

- земельну ділянку площею 0.1019 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_5;

- накласти арешт на грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Філіповичу Дмитру Павловичу в межах суми позовних вимог до ФОП Філіповича Д.П. в розмірі 4 165 200, 00 грн., що знаходяться на рахунках в банківських установах України, в тому числі, але не виключно, на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_2 в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614;

- заборонити фізичній особі-підприємцю Філіповичу Дмитру Павловичу вчиняти дії щодо відчуження чи обтяження належного йому майна;

3) заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження чи обтяження належного їй майна, в тому числі, не обмежуючись:

- 1/3 двокімнатної квартири площею 44,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7;

- 1/4 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2;

- трикімнатна квартира площею 64,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3;

4) заборонити будь-яким виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, районним державним адміністраціям, будь-яким акредитованим суб'єктам, їх посадовим особам, державним реєстраторам, а також державним та приватним нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, проводити державну реєстрацію прав, зокрема, права власності на нерухоме майно, яке належить фізичній особі-підприємцю Філіповичу Дмитру Павловичу, фізичній особі-підприємцю Балабону Вадиму Олександровичу, ОСОБА_3, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи, що стосуються відчуження нерухомого майна цих осіб.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи власну заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що станом на 19 квітня 2017 року ФОП Балабон був власником такого майна:

- ? частина нежитлової будівлі виробничого складу загальною площею 114,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_12;

- земельна ділянка площею 1,7935 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_8;

- земельна ділянка площею 0,2307 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9:

- земельна ділянка площею 0,1571 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 2,0995 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 2,1876 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_9;

- земельна ділянка площею 1,3727 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_11;

- земельна ділянка площею 3,2827 га, що розташована, за адресою: АДРЕСА_9;

- ? частина квартири загальною площею 101,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Станом на 19 квітня 2017 року ФОП Філіпович був власником такого майна:

- земельної ділянки площею 0,1019 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5;

- нежитлового приміщення загальною площею 84,4 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_10;

- нежитлового приміщення загальною площею 66,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6;

Станом на 03 квітня 2018 року у власності ФОП Балабон залишилась лише ? частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, Все інше майно було відчужено ФОП Балабоном на користь третіх осіб.

В той же час, станом на 03 квітня 2018 року у власності ФОП Філіпович залишилось наступне майно:

- земельна ділянка площею 0,1019 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_5;

- нежитлове приміщення загальною площею 66,1 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6.

ПП «Студія Пілот» зазначає, що з моменту звернення (05 вересня 2017 року) позивачів до суду з позовом у даній справі, відповідачі свідомо вчиняють дії щодо відчуження належного їм майна, з метою унеможливити в майбутньому виконання судового рішення по даній справі.

Також, ПП «Студія Пілот» зазначає, що позивачі двічі зверталися до відповідачів із вимогами повернути безпідставно отримані ними грошові кошти у розмірі 7 568 928 грн., однак, вимоги компаній відповідачами були повністю проігноровані, що свідчить про те, що відповідачі очевидно не мають наміру повертати безпідставно отримані, ними грошові кошти та в подальшому після прийняття рішення у даній господарській справі ухилятимуться від цього обов'язку.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, з огляду на наступне.

Як вбачається з обґрунтувань поданої заяви, ПП «Студія Пілот» зазначає, що відповідачі вчиняють дії з метою відчуження майна, проте, до заяви про забезпечення позову ПП «Студія Пілот» не додає жодних доказів в підтвердження зазначених обставин, надаючи лише інформаційної довідки про з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта про майно, яке наявне у відповідачів станом на 04.04.2018 та на яке ПП «Студія Пілот» просить накласти арешт з метою забезпечення позову.

Таким чином, матеріали заяви не містять доказів в обґрунтування поданої заяви які б свідчили про те, що наведене заявником у заяві майно перебувало у власності відповідачів та було відчужено у зв'язку зі зверненням позивачів з позовом до суду.

В свою чергу, посилання ПП «Студія Пілот» на незадоволення вимог про повернення коштів відповідачами, свідчить про наявність спору щодо цих коштів, та не може свідчити про вчинення відповідачами дій з метою унеможливити в майбутньому виконання судового рішення по даній справі.

Більше того, ОСОБА_5, на майно якої, ПП «Студія Пілот» просить накласти арешт, з метою забезпечення позову, взагалі не є стороною у справі та будь-які позовні вимоги до неї, в межах даної позовної заяви, позивачами не заявлялись.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналогічні положення закріплення в ст. 41 Конституції України.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви ПП «Студія Пілот» про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ПП «Студія Пілот» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 27.04.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова