УХВАЛА

24 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/605/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О.М. - головуючий, Ткач І.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційних скарг Фізичної особи-підприємця Хайчевського Олега Васильовича, Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації та Волинської обласної державної адміністрації

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Бучинської Г.Б., Василишина А.Р., Філіпової Т.Л.

від 05.02.2018 року

та на рішення Господарського суду Волинської області

у складі колегії суддів: Шум М.С., Костюк С.В., Слободян О.Г.

від 14.11.2017 року

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП"

до 1) Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації, 2) Фізичної особи-підприємця Хайчевського Олега Васильовича про визнання недійсними: рішення конкурсного комітету (протокол засідання конкурсного комітету №130), пункту 18 наказу №7 від 09.02.2017 року та договору про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року

за участю представників:

позивача: Олійник І.Ю.

відповідача-1: Остапкович Н.С.

відповідача-2: Гаврищук А.О.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Товариство з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Хайчевський Олег Васильович, про визнання недійсними:

- рішення конкурсного комітету (протокол засідання конкурсного комітету №130), пункту 18 наказу Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №7 від 09.02.2017 року "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця на приміських та міжміських внутрішньообласних маршрутах" в частині визначення переможцем Фізичної особи-підприємця Хайчевського Олега Васильовича в конкурсі, що відбувся 07.02.2017 року по міжміському маршруту Луцьк-Нововолинськ (час відправлення з АС-1 м. Луцьк о 7 год. 00 хв., 15 год. 25 хв. та АС м. Нововолинськ о 09 год. 20 хв., 18 год 25 хв.);

- договору про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року, укладеного між Департаментом інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації та Фізичною особою-підприємцем Хайчевським Олегом Васильовичем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, введене в дію наказом Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації № 7 від 09.02.2017 року, є протиправним, оскільки було прийнято на підставі поданої Фізичною особою-підприємцем Хайчевським Олегом Васильовичем для участі у конкурсі неправдивої інформації щодо сумарної пасажиромісткості автобусів, які є його власністю (співвласністю) або взяті у лізинг для міжміських перевезень. З огляду на викладене, за твердженням позивача, недійсним є і договір про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року, укладений між відповідачем та третьою особою на підставі зазначеного рішення.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року у задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини внесення Фізичною особою-підприємцем Хайчевським Олегом Васильовичем в анкету до заяви про участь у конкурсі завідомо неправдивої інформації, порушення відповідачем процедури проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування та вчинення конкурсним комітетом дискримінаційних дій стосовно позивача.

Відмовивши у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення конкурсного комітету, оформленого протоколом засідання конкурсного комітету №130, суд відмовив і у визнанні похідних від неї позовних вимог про визнання недійсними пункту 18 наказу Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №7 від 09.02.2017 року та договору про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року.

Не погодившись з рішення місцевого господарського суду, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року залучено до участі у справі Фізичну особу-підприємця Хайчевського Олега Васильовича, як співвідповідача.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року, рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним рішення конкурсного комітету, оформлене протоколом засідання конкурсного комітету №130/18 від 07.02.2017 року, пункт 18 Наказу Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №7 від 09.02.2017 року та договір про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року, укладений між відповідачами у справі. Стягнуто з Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" 3200 грн. судового збору за розгляд позовної заяви, 3520 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги та 5500 грн. витрат на правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що конкурсна комісія під час розгляду переліку документів Фізичної особи-підприємця Хайчевського О.В., поданих для участі у конкурсі, порушила вимоги Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року, в частині перевірки та оцінки поданих учасником конкурсу документів та не прийняла до уваги те, що Фізичною особою-підприємцем Хайчевським О.В. до переліку усіх ліцензованих транспортних засобів (не нижче ЄВРО-2), які є додатком 2 до документів, що подавались на конкурс, були включені автобуси категорії М3 класу І, використання яких для цілей, визначених конкурсом, не передбачено, у зв'язку з чим, за висновком суду, комісія безпідставно врахувала показники пасажиромісткості за автобусами категорії М3 класу І в сумарну пасажиромісткість автобусів відповідача-2 та необґрунтовано нарахувала бали Фізичній особі-підприємцю Хайчевському О.В. за наявність місць по цим автобусам, що, за висновком суду, свідчить про незаконність самого конкурсу, оскільки не було забезпечено досягнення тієї мети, з якою даний конкурс було призначено.

Прийнявши до уваги те, що укладення між відповідачами у справі договору про організацію перевезень є похідною дією від рішення організатора конкурсу про визначення переможця, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що незаконність такого рішення свідчить про незаконність спірного договору №2511 від 09.02.2017 року, зміст якого суперечить законодавству, у зв'язку з чим задовольнив позовну вимогу про визнання недійсним договору №2511 від 09.02.2017 року.

Відповідач-1 у справі - Департамент інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації та Волинська обласна державна адміністрація подали до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційні скарги, в яких просять скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року, а справу передати на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржники зазначають про те, що судами неправильно визначено відповідача у справі, оскільки відповідач-1 є лише організатором з проведення конкурсів та не приймав спірного рішення, а належним відповідачем може бути Волинська обласна державна адміністрація, як особа, яка відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" утворює конкурсний комітет, рішення якого є предметом спору у даній справі. Волинська обласна державна адміністрація зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не залучив її, як орган виконавчої влади, до участі у справі та вирішив питання про її права, інтереси та обов'язки. Департамент інфраструктури та туризму Волинської ОДА також зазначає про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пунктів 29, 37 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року, та не врахував те, що додаток 2 до документів, що подавались Фізичною особою-підприємцем Хайчевським О.В. на конкурс є відповідно до вимог пункту 29 Порядку рекомендованим, а не обов'язковим, у зв'язку з чим суд безпідставно послався на зазначений додаток 2.

Відповідач-2 - Фізична особа-підприємець Хайчевський Олег Васильович також подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року і закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник зазначає про те, що суди попередніх інстанцій порушили предметну підсудність, оскільки не прийняли до уваги те, що предмет спору у даній справі про визнання недійсними рішення конкурсного комітету (протокол засідання конкурсного комітету №130), пункту 18 наказу Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації №7 від 09.02.2017 року за предметною юрисдикцією належить до адміністративного судочинства, а також з посиланням на пункт 16 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає про те, що спірний договір про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року, укладений між Департаментом інфраструктури та туризму Волинської ОДА та Фізичною особою-підприємцем Хайчевським Олегом Васильовичем, є адміністративним договором та не може бути предметом розгляду господарським судом. Відповідач-2 також зазначає про те, що позов у даній справі заявлено до неналежного відповідача, яким, на його думку є Волинська обласна державна адміністрація, яка не була залучена судами до участі у справі, вказує на те, що суди порушили територіальну юрисдикцію (підсудність), оскільки відповідно до вимог частини 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України спір у даній справі, належним відповідачем в якій є Волинська обласна державна адміністрація, підлягає розгляду за правилами виключної підсудності справ місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ. Також вказує на те, що суд апеляційної інстанції порушив порядок залучення до участі у справі його як співвідповідача, визначений статтею 48 Господарського процесуального кодексу України, який передбачає залучення до участі у справі співвідповідача лише під час розгляду справи в суді першої інстанції, чим позбавив його можливості скористатися правами відповідача на подачу відзиву. За твердженням відповідача-2 суди попередніх інстанцій порушили частину 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", оскільки не врахували те, що позивач під час подання позову у даній справі, який містить три позовні вимоги, сплатив судовий збір як за дві позовні вимоги. В якості доводів про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права скаржник посилається на те, що суди порушили пункти 2, 14 та 42 Порядку проведення проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року.

17.04.2018 року до Касаційного господарського суду від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хайчевського Олега Васильовича, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, посилаючись на те, що доводи скарги є необґрунтованими. В якості спростування доводів касаційної скарги позивач з посиланням на постанову Верховного Суду України від 10.05.2016 року у справі № 21-713а16 зазначає про те, що спір у даній справі підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки між відповідачами виникли договірні правовідносини на підставі договору про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року, визнання недійсним якого є предметом спору у даній справі, Департамент інфраструктури та туризму Волинської ОДА є належним відповідачем у справі, якому Волинська ОДА, як своєму структурному підрозділу, делегувала свої повноваження організатора по проведенню конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на приміських та міжміських внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування. Позивач також вказує на те, що відповідач-2 в касаційній скарзі не вказує, які саме норми матеріального права були порушені судом апеляційної інстанції під час винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень статті 124 Конституцій України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частини другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) від 07.05.2002 року № 8-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що юрисдикція судів - це повноваження судів вирішувати спори про право та інші правові питання.

Серед загальних критеріїв визначення судової юрисдикції виділяють предметний (характер спірних матеріальних правовідносин) і суб'єктний (суб'єктний склад цих правовідносин) критерії. Критерії розмежування видів судової юрисдикції - це передбачені законом підстави, з якими пов'язується можливість віднесення справи до того чи іншого виду судової юрисдикції.

Відповідно до статті 125 Конституцій України та статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Як вбачається в касаційній скарзі відповідач-2 оскаржує рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року у даній справі в тому числі з підстав порушення судами попередніх інстанцій правил предметної підсудності спору у даній справі господарському суду.

Відповідно до частини 6 статті 302 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 303 Господарського процесуального кодексу України питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, більшістю від складу суду, що розглядає справу, та може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.

З огляду на те, що рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2017 року та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2018 року у даній справі оскаржуються відповідачем-2 саме з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то відповідно до зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України справа № 903/605/17 підлягає передачі Касаційним господарським судом на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Передати справу № 903/605/17 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Ковельське АТП" до Департаменту інфраструктури та туризму Волинської обласної державної адміністрації, Фізичної особи-підприємця Хайчевського Олега Васильовича про визнання недійсними: рішення конкурсного комітету (протокол засідання конкурсного комітету №130), пункту 18 наказу №7 від 09.02.2017 року та договору про організацію перевезень пасажирів №2511 від 09.02.2017 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2. Надіслати копію ухвали особам, які беруть участь у справі.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Ткач

В. Студенець