ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.2018 Справа № 920/112/18

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Заєць С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Юкрейнхарвест»,

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України,

про стягнення 1031485 грн. 32 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився ,

від відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач відповідно до вимог позовної заяви просить суд стягнути з відповідача 1031485 грн. 32 коп. заборгованості та штрафних санкцій за договором купівлі-продажу № Н 17-02/03 від 13.02.2017, на підставі договору про відступлення права вимоги від 30.06.2017.

Ухвалою суду від 20.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження .

29.03.2018 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2018.

25.04.2018 відповідачем подано до суду заперечення від 25.04.2018 № 126 на позовну заяву, в якому останній зазначає, що на момент підписання договору уступки права вимоги від 30.06.2017 у відповідача не існувало зобовязання, щодо сплати грошових коштів за отриманий товар, оскільки згідно додатку до договору строк виконання зобовязання визначено сторонами 30.10.2017, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

25.04.2018 відповідачем подане до суду клопотання про залучення до участі у справу третьою особою ТОВ «Агропартнер» від 24.04.2018 № 127.

Відповідно до статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Всупереч наведеній нормі відповідачем не наведено жодних підстав та не обґрунтовано, яким чином рішення суду у даній справі може вплинути на права або обов'язки ТОВ «Агропатрнер» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

До того ж, варто зазначити, що у заявленому відповідачем клопотанні останнім не зазначено на стороні позивача чи відповідача у справі має бути залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред'явити вимоги до сторони, така сторона зобов'язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

Разом з тим, до клопотання відповідача від 25.04.2018 про залучення третьої особи не додано будь-яких доказів його направлення ТОВ «Агропартнер», як того вимагають норми Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача від 25.04.2018 про залучення третьої особи.

Представник відповідача в судове засідання 25.04.2018 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені усі належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між відповідачем та ТОВ «Агропартнер» виникли господарські відносини, а саме 13.02.2017 було укладено договір купівлі-продажу № Н 17-02/03 (надалі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору ТОВ «Агропартнер» зобов'язався передати у власність відповідача засоби захисту рослин, мікродобрива (надалі - товар), згідно специфікацій, визначених у додатках до Договору та/або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору, а відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його згідно умов Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю виміру, вартість товару та термін його оплати, а також інші умови, визначені в додатках (та/або видаткових накладних).

До Договору між відповідачем та ТОВ «Агропартнер» був укладений додаток № 1 від 13.02.2017.

У відповідності до п. 2.1 Договору ціни, загальна вартість, строки розрахунків, найменування, конкретний асортимент товару визначаються в гривнях та зазначаються у додатках та/або видаткових накладних на дату їх складання.

Датою поставки товару або його партії, вважається дата, вказана у видаткових накладних на відпуск товару (п. 3.2 Договору). Товар вважається прийнятим за кількістю і якістю в момент отримання його представником відповідача від представника ТОВ «Агропартнер» у відповідності до видаткової накладної. Право власності на товар переходить до відповідача у відповідності до видаткової накладної. Право власності на товар переходить до відповідача з моменту прийняття ним товару (пункти 3.5, 3.6 Договору).

ТОВ «Агропартнер» на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 853980 грн. 52 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками видатковою накладними № 63 від 28.03.2017.

Крім того, поставка підтверджується: довіреністю на ТМЦ № 15 від 28.03.2017, ТТН Р63 від 28.03.2017.

Згідно до п. 2.1, 2.2 Договору строки розрахунків зазначаються в додатках до Договору.

Відповідно до додатку № 1 від 13.02.2017 до Договору відповідач зобов'язався оплатити загальну вартість товару, зазначену в додатку в сумі 853 980 грн. 52 коп., в наступні строки та порядку:

-В строк не пізніше ніж 30 жовтня 2017 року 100% вартості товару, що складає 853980 грн. 52 коп. з урахуванням ПДВ.

Однак, відповідач зобов'язання з оплати 853 980 грн. 52 коп. ні перед первісним кредитором - ТОВ «Агропартнер» ні перед позивачем новим кредитором не виконав.

Крім того, між ТОВ «Агропартнер» та відповідачем був складений акт звіряння взаєморозрахунків, яким сторони підтвердили вищезазначену суму боргу відповідача перед ТОВ «Агропартнер» .

30.06.2017 між позивачем та ТОВ «Агропартнер» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу № З 17-02/04 від 13.02.2017 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України» (надалі - Договір про відступлення права вимоги).

В предметі вищезазначеного Договору про відступлення права вимоги зазначено, що ТОВ «Агропартнер» передає належне йому право вимоги до відповідача, згідно з договором купівлі-продажу № Н 17-02/04 від 13.02.2017, а позивач приймає право вимоги, що належить ТОВ «Агропартнер» за вищезазначеним Договором.

У пункті 1.2 Договору про відступлення права вимоги зазначено, що позивач займає місце первіного кредитора - ТОВ «Агропартнер», в зобов'язаннях, що виникли з Договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору.

Вказаний Договір про відступлення права вимоги укладений за відповідного погодження та згоди відповідача, що підтверджується відповідним написом на Договорі про відступлення права вимоги та підписом його директора ОСОБА_2 і відтиском печатки.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Отже, права вимоги по Договору, обумовлені вищезазначеним Договором про відступлення права вимоги, перейшли від ТОВ «Агропартнер» до позивача.

Крім того, в червні та жовтні 2017 року між позивачем та відповідачем було підписано акти звіряння взаємних розрахунків, якими сторони підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 853980 грн. 52 коп.

Також, позивач направляв відповідачу претензію від 01.11.2017 № 48, однак від відповідача ні відповіді на претензію, ні доказів сплати боргу не отримав.

Враховуючи те, що відповідач заборгованість перед позивачем не сплатив, то позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на свою користь 853980 грн. 52 коп. боргу.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону та у встановлений у зобов'язанні строк.

Згідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Заборгованість відповідача в розмірі 853980 грн. 52 коп. боргу по Договору підтверджується матеріалами справи, відповідач письмових пояснень та документів щодо спростування факту наявності суми основної заборгованості суду не надав, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Сторони у Договорах самостійно та вільно визначили розмір відсотків річних, пені, можливість застосування пені, а тому:

По-перше, позивач просить суд стягнути з відповідача 69535 грн. 07 коп. пені (за загальний період з 30.10.2017 по 10.02.2018).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання до учасника господарських відносин застосовуються штрафні санкції, які, відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, застосовуються у розмірі встановленому законом або договором.

Згідно п. 5.5 Договору у разі прострочення строків (термінів) оплати за товар визначених в додатках, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов'язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов'язань за Договором, забезпечених санкцією.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву не погоджується з позовними вимогами, зазначаючи що на момент підписання договору уступки права вимоги від 30.06.2017 не існувало зобовязання, оскільки строк виконання зобовязання визначено сторонами - 30.10.2017.

Суд, не може покласти в основу висновків у даному рішенні позицію відповідача, оскільки на день звернення з позовною заявою до суду 19.02.2018 строк виконання зобовязання, обумовлений сторонами 30.10.2017 вже настав. При цьому, позивачем штрафні санкції нараховано починаючи з 30.10.2017, а не з моменту підписання сторонами договору уступки права вимоги 30.06.2017.

Відповідач контррозрахунку штрафних санкцій суду не надав.

Враховуючи вищезазначене, факт встановленого судом прострочення виконання зобов'язання відповідачем, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача 69535 грн. 07 коп. пені є правомірною, а тому вимога про стягнення вищезазначеної суми є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

По-друге, позивач просить суд стягнути з відповідача 78613 грн. 00 коп. 30 % річних (за загальний період з 30.10.2017 до 18.02.2018), а також 29356 грн. 73 коп. інфляційних втрат (за загальний період з 30.10.2017 до 31.01.2018).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до п. 5.9 Договору відповідач зобов'язується сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов'язання та те, що 30 % річних самостійно встановлено сторонами в Договорі, то суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача 78613 грн. 00 коп. 30 % річних, а також 29356 грн. 73 коп. інфляційних втрат є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 25840 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем був наданий договір № 3 від 01.02.2018 про надання професійної правничої допомоги та ведення справи в суді, який укладений між позивачем з Адвокатським бюро «Дефініція ОСОБА_3» в особі керуючого бюро - ОСОБА_3

Крім того, на підтвердження наданих послуг позивач надає підписаний позивачем та адвокатським бюро акт прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 18.02.2018, рахунок на оплату правничих послуг № 3 від 18.02.2018.

Враховуючи складність справи, що пов'язана з дослідження значної кількості доказів, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи значну суму позову, то суд дійшов висновку про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у повному обсязі.

Також, згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 15472 грн. 28 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України» (вул. Іванівська, буд. 1, с. Іванівка, Великописарівський район, Сумська область, 42839, код 00497727) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Юкрайнхарвест» (вул. Володимирівська, буд. 1А, м. Глобине, Глобинський район, Полтавська область, 39001, код 41352396) 853980 грн. 52 заборгованості, 69535 грн. 07 коп. пені, 78613 грн. 00 коп. 30% річних, 29356 грн. 73 коп. інфляційних збитків, 15472 грн. 28 коп. витрат на сплату судового збору, 25840 грн. витрат на правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.05.2018.

Суддя ОСОБА_4