ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Справа № 916/598/16
м.Одеса, пр-т Шевченка, 29

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Д.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду №761 від 26.09.2016р. щодо повторного автоматичного розподілу справи, керівника апарату суду №1317 від 08.11.2017р. щодо повторного автоматичного розподілу справ та протоколів автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.09.2016р. та від 08.11.2017р.)

при секретарі судового засідання Лукященко В.Ю.

за участю представників сторін:

від ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» - не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничо-комерційної фірми «Юна-Сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

на рішення господарського суду Одеської області від 31 травня 2016 року

у справі №916/598/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат»

до Виробничо-комерційної фірми «Юна-Сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення 144260,03грн.

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_2

час і місце ухвалення рішення: 31.05.2016р., 09.45год., м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №10

повний текст рішення складений 06.06.2016р.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 17.04.2018р. згідно ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

14.03.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат» (надалі позивач, ТОВ «Єреміївський мясокомбінат») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Виробничо-комерційної фірми «Юна-Сервіс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі відповідач, ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ) в якому просило суд (з урахуванням уточнень від 25.04.2016р.) стягнути з відповідача на свою користь 144260,30грн. договором поставки № 869/13 від 02.04.2013р., з яких 127326,55грн. основний борг, 1082,72грн. 3% річних, 15851,03грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.04.2013р. між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» (Постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (Покупець) був укладений договір поставки з відстроченням платежу №869/13 (надалі Договір від 02.04.2013р.). Позивачем належним чином були виконані умови вищезазначеного договору, про відповідач не виконував свої зобовязання за договором у повному обсязі, у звязку із чим за останнім утворилась заборгованість у сумі 127326,55грн., на яку ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» нараховані 3% річних та пеня у вищезазначених сумах.

З посиланням на норми ст.ст.526, 625, 526,550, 551 ЦК України, ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

31.05.2016р. відповідач подав місцевому господарському суду клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» розмір заборгованості за поставлений ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ товар за весь період дії договору поставки з відтермінуванням платежу №869/13 від 02.04.2013р.; у задоволенні якого відмовлено у судовому засіданні 31.05.2016р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 31.05.2016р. (суддя Петренко Н.Д.) позовні вимоги задоволено повністю стягнуто з ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ на користь ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» заборгованість у сумі 144 260 грн. 30 коп., а саме 127326,55грн. основного боргу, 1082,72грн. 3% річних, 15851,03грн. пені та 3363,91грн. витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ч.1 ст.509, ст.ст. 625-627 ЦК України, ст.174 ГК України та вмотивовано тим, що 02.04.2013р. ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» (постачальник) та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ (покупець) був укладений Договір поставки № 869/13, відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставляти покупцю, а покупець прийняти та оплатити товар, відповідно до вимог цього Договору. На виконання умов договору позич поставив відповідачу товар на загальну суму 192391,12грн., однак відповідач за поставлену продукцію не розрахувався, у звязку з чим, станом на 01.01.2016р. за ним утворилась заборгованість у сумі 192391,12грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 01.01.2016р. За період з 01.01.2016р. по 01.03.2016р. позивачем було поставлено продукції відповідачу на загальну суму 164144,09 грн. За вищезгаданий період відповідач здійснив часткову оплату продукції на загальну суму 105000грн. та повернув продукції на загальну суму у розмірі 37862,53грн. На підставі п. 5.2 Договору від 02.04.2013р. позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у сумі 15851,03 коп. а також ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» правомірно нараховано відповідачу 3% річних у сумі 1082,72грн. на підставі ст.625 ЦК України. Відповідач доказів повного та належного виконання своїх зобовязань за договором не надав, а отже, уточнена позовна заява ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду від 31.05.2016р., ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 87385,78грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, судом допущене неповне зясування обставин, що мають значення для справи, рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- 31.05.2016р. відповідач подав суду клопотання про призначення по справі судової економічної експертизи, та на вирішення експертам було запропоновано поставити питання: чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача розмір заборгованості за поставлений ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ товар за весь період дії договору поставки з відтермінуванням платежу № 869/13 від 02.04.2013р. Проте з невідомих причин зазначене клопотання судом проігноровано та залишено поза увагою;

- в порушення умов п.3.12 Договору Постачальником не було прийнято товар, який підлягає поверненню на загальну суму 47307,22 грн. Згідно Додатку № 1 до Договору від 02.04.2013р. позивач повинен сплачувати відповідачу платежі за послуги з реклами. 27.05.2016р. до суду першої інстанції було направлено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які підтверджують виконання відповідачем зобов'язань з реклами Товарів покупця на суму 9567,3грн, яка позивачем досі не сплачена. Таким чином загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем повинна бути зменшена на 56874,52 грн. Ці обставини також залишені судом поза увагою та їм не була надана оцінка.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.06.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу ВКФ «Юна-Сервіс» вигляді ТОВ до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.07.2016р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27.07.2016р.) у справі №916/598/16 призначено судову економічну експертизу на вирішення якої поставлене питання: - Визначити розмір заборгованості ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ перед ТОВ «Єреміївський мясокомбінат», по оплаті за товар, поставлений у період з 02.04.2013р. по 01.03.2016р. за договором поставки №869/13 від 02.04.2013р., станом на 25 квітня 2016 року та станом на 31 травня 2016 року.

14.07.2016р. матеріали справи №916/598/16 скеровано до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

05.08.2016р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про надання матеріалів, необхідних для виконання судової економічної експертизи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.09.2016р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/598/16 з 27.09.2016р.; призначено судове засідання для розгляду клопотання експерта ОСОБА_3 на 27.09.2016р.

У звязку із перебуванням судді Таран С.В. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату №761 від 26.09.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/598/16.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 26.09.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.09.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.) прийнято справу №916/598/16 до провадження.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.10.2016р. клопотання судового експерта про надання матеріалів, необхідних для виконання судової економічної експертизи, задоволено; апеляційне провадження у справі №916/598/16 зупинено.

13.04.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/598/16 разом з висновком №3545 від 31.03.2017р. судової економічної експертизи по матеріалам господарської справи №916/598/16.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.04.2017р. поновлено апеляційне провадження у справі та призначено розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні.

15.05.2017р. ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ подало суду апеляційної інстанції письмові пояснення до апеляційної скарги.

06.06.2017р. позивач подав Одеському апеляційному господарському суду письмові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.06.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Таран С.В., Поліщук Л.В.) по справі №916/598/16 призначено повторну судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: - Визначити розмір заборгованості ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ перед ТОВ Єреміївський мясокомбінат, по оплаті за товар, поставлений у період з 02.04.2013р. по 01.03.2016р. за договором поставки №869/13 від 02.04.2013р., станом на 25 квітня 2016 року та станом на 31 травня 2016 року; доручено проведення судової експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз із застереженням, що експертиза має бути проведена іншим судовим експертом (експертами), ніж первинна експертиза за ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.07.2016р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 27.07.2016р.); попереджено експертів про кримінальну відповідальність, встановлену ст.ст.384, 385 КК України; в розпорядження експертів надано матеріали справи №916/598/16; зобовязано ТОВ Єреміївський мясокомбінат здійснити оплату рахунку за проведення повторної експертизи в строк 5 робочих днів після одержання рахунку експертної установи; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової економічної експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/598/16 до Одеського апеляційного господарського суду.

13.06.2017р. матеріали справи №916/598/16 надіслані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

07.11.2017р. до Одеського апеляційного господарського суду з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи №916/598/16 без проведення експертизи у звязку із несплатою у встановлений термін рахунку за проведення експертизи.

У звязку із тимчасовою непрацездатністю судді Поліщук Л.В. розпорядженням керівника апарату суду №1317 від 08.11.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/598/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.11.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В) прийнято справу №916/598/16 до провадження; поновлено апеляційне провадження у справі №916/598/16 та призначено розгляд апеляційної скарги у судове засідання.

У судовому засіданні 14.12.2017р. за ініціативою представника відповідача обговорено питання про направлення матеріалів справи №916/598/16 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення повторної судової економічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 07.06.2017р. із покладенням обовязку здійснити оплату рахунку за проведення повторної експертизи на ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.12.2017р. матеріали справи №916/598/16 направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення повторної судової економічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 07.06.2017р. поклавши обовязок оплатити експертизу на відповідача - ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ; зобовязано ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ здійснити оплату рахунку за проведення повторної експертизи в строк 10 днів після одержання рахунку експертної установи; апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової економічної експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/598/16 до Одеського апеляційного господарського суду.

18.12.2017р. матеріали справи надіслані до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VIII (який набрав чинності 15.12.2017р.) Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Пунктом 9 частини 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р. установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14.03.2018р. до Одеського апеляційного господарського суду з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи №916/598/16 без проведення експертизи у звязку із несплатою у встановлений термін рахунку за проведення експертизи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.03.2018р. поновлено провадження у справі №916/598/16; розпочато апеляційний розгляд справи №916/598/16 по суті за правилами спрощеного позовного провадження з відкриття першого судового засідання 17.04.2018р.

У судовому засіданні представник відповідача виклав позицію щодо незгоди з оскаржуваним рішенням, просив вимоги апеляційної скарги задовольнити, рішення скасувати, у позові відмовити.

Відповідно до даних, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариства з обмеженою відповідальністю «Єреміївський мясокомбінат» припинено (дата запису 16.04.2018р., номер запису - 9044753).

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги на предмет повноти встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору, відповідності ним висновків суду першої інстанції та правильності застосування норм матеріального права, дотримання норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та не оспорюються сторонами наступні обставини.

02 квітня 2013 року між ТОВ «Єреміївський мясокомбінат» як постачальником та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ /покупець/ був укладений договір поставки з відстроченням платежу № 869/13 /надалі- Договір/, за умовами якого постачальник зобовязався поставляти покупцю товар, а покупець прийняти та оплатити його відповідно до умов договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 192 391,12 грн, у період з 01.01.2016р. по 01.03.2016р. на загальну суму 164144,09 грн, при цьому за цей період відповідач розрахувався за поставлений товар частково на суму 105000 грн та повернув товар на загальну суму 37862,53 грн.

Також встановлено, що відповідно до умов договору відповідач мав зобовязання кожного разу здійснювати оплату товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару, як то передбачено пунктом 4.1. договору. На підставі п. 5.2. договору позивач нарахував пеню у сумі 15851,03 грн та відповідно до статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання нарахував 1082, 72грн 3% річних.

Суд першої інстанції також встановив, що заборгованість відповідача станом на 01.01.2016р. у сумі 192391,12грн підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 01.01.2016р.,та застосувавши положення ст.ст..509, 11,625,626,627 ЦК України та ст.. 174 ГК України задовольнив позовні вимоги як доведені та обґрунтовані в межах уточненої позовної заяви ТОВ «Єреміївський мясокомбінат», поданням якої позивач уточнив загальну заборгованість у звязку із сплатою відповідачем 11.04.2016р. 80000 грн за поставлений товар.

Відповідач не погодився з такими результатами вирішення спору, вважаючи що сума основного боргу має бути меншою на 56874,52грн, до якої входить 47307,22грн вартості товару, що не був прийнятий позивачем від нього до закінчення строку придатності чи реалізації товару в порушення умов п.3.12 договору, та 9567.30грн вартості послуг з реклами, які позивач мав сплатити згідно Додатку 1 до Договору № 869/13.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із п. 3.12 Договору за /прочерк/ до спливу строку придатності або реалізації товару/ За спливом строку придатності або реалізації товару/ Постачальник зобовязаний прийняти такий товар ( пунктом 3.11 визначається який саме ) з оформленням відповідних товарно-транспортних документів та бухгалтерських документів (накладних, товарно-транспортних накладних). Вартість повернутого товару зараховується у рахунок знов поставленого за умови,що повернутий товар був оплачений Покупцем.

Виходячи з такої домовленості сторін Договору слід вважати безпредметними посилання відповідача на обовязок Постачальника зарахувати вартість повернутого товару в рахунок існуючої заборгованості за вже поставлений товар,позаяк сторони таку можливість в договорі не передбачили, натомість, домовились про зарахування вартості повернутого товару в рахунок вартості нових поставок товару.

Крім того, відсутні накладні та товарно-транспортні накладні, оформлені позивачем відповідно до п.3.12 Договору, які б підтверджували обставину прийняття повернутого товару на суму 47307,22грн ним як постачальником, як про це домовлено сторонами, як і докази того, що відповідач дотримався свого обовязку невідкладно повідомити про невідповідність одержаного товару обумовленим вимогам до нього.

Також відсутні підстави для зарахування у зменшення заборгованості за поставлений товар вартості нібито наданих послуг з реклами, оскільки можливість такого зарахування сторонами договору не визначена ані в Договорі , ані в Додатку №1 до нього, протилежне скаржником не стверджується та не зазначається в апеляційній скарзі, а підстави для виходу за межі доводів апелянта, визначені ч.4 ст.269 ГПК України, відсутні.

Зустрічних вимог ВКФ Юна-Сервіс у вигляді ТОВ в межах вирішення даної справи в суді першої інстанції не заявлялося.

З цих підстав суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта стосовно необхідності зменшення суми основного боргу, присудженої до стягнення з нього за рішенням суду, на 56874,52грн.

Спираючись на необхідність перевірки доводів скаржника стосовно встановлення загального розміру наявної заборгованості за допомогою спеціальних знань в економічних дослідженнях, що на його думку було необхідним для вирішення спору, проте залишено поза увагою місцевого господарського суду незважаючи на клопотання про призначення експертизи, судом апеляційної інстанції призначена судова економічна експертиза ( повторна), рахунок на оплату якої був надісланий на адресу відповідача. Первісний висновок експертизи№3545 від 31.03.2017р. не надав відповіді на питання розміру заборгованості у звязку із неможливістю її спростувати чи підтвердити, після чого з мотивів, викладених в ухвалі апеляційного господарського суду від 07.06.2017р., призначено повторну судову експертизу.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів керується положенням пункту 9 Перехідних положень ГПК України, відповідно до якого зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної

інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Після постановлення ухвали апеляційного господарського суду від 21 березня 2018р. про поновлення провадження та початок апеляційного розгляду справи за правилами спрощеного провадження до дати першого судового засідання від відповідача не надійшло будь-яких додаткових пояснень ( доповнень) до апеляційної скарги, зокрема, з приводу не проведення оплати повторної експертизи, на необхідності якої він наполягав в суді апеляційної інстанції, погодившись сплатити її вартість.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вимагаючи перевірки розміру заборгованості за поставлений та одержаний товар, відповідач, крім загальних посилань на необхідність її перевірки, не наводить заслуговуючих на увагу та потребуючих дослідження міркувань та доводів із наведенням кореспондуючих їм доказів щодо дійсного розміру заборгованості, що у сукупності з не вчиненням ним дій для встановлення такої обставини робить доводи апеляційної скарги в цій частині беззмістовними та свідчить про намагання апелянта перекласти обовязок доказування на суд.

Як наявність. так і розмір заборгованості у разі їх заперечення є обставинами, що потребують доказування, позивач свій процесуальний обовязок в цій частині виконав, навівши обґрунтовані розрахунки з наданням первинних документів на відміну від свого процесуального опонента.

Відповідно до ст..ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549, 551.ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується прострочення виконання відповідачем зобовязання з оплати поставленого йому товару станом на 01.01.2016р. у сумі 186044,99грн, наявність заборгованості на дату ухвалення рішення судом у сумі 127326, 55грн, прострочення оплати 71 день з 01.01.2016р. по 11.03.2016р.( в межах заявлених позовних вимог), відтак позивач на підставах, встановлених законом і договором, правомірно вимагає стягнення суми боргу з річними та нарахованою пенею у загальній сумі 144260, 30грн.

Виходячи із викладеного. колегія суддів вважає, що оскаржуваний судовий акт ухвалений з правильним застосуванням норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права, підстав для виходу судом апеляційної інстанції за межі доводів та вимог апеляційної скарги, встановлених ч.4 ст.269 ГПК України, при цьому не убачається, тому рішення господарського суду Одеської області у даній справі слід залишити без змін відповідно до ст.276 ГПК України.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ.

Керуючись ст.ст. 129,232-236,240,269,270,275,276,281-283 ГПК України,

колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 31.05.2016р. у справі №916/598/16 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ВКФ ТОВ «Юна-Сервіс».

Постанова, в порядку ст.282 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття, згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 23.04.2018р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.