ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Справа № 926/258/18
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., секретар судового засідання Маковей М.О., розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «ОСОБА_1 Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 67)»

про стягнення штрафу в сумі 95440,00 грн.

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача директор ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося з позовною заявою від 18.01.2018 за № НЮС-1/7 до Державного підприємства «ОСОБА_1 державної кримінально-виконавчої служби України (№ 67)» про стягнення 95440 грн. штрафу, передбаченого статтею 122 Статуту залізниць України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при здійсненні групового відправлення вагонів згідно накладної № 38097069 на станцію Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці неправильно зазначив адресу одержувача ТОВ Універсал Груп, тому повинен сплатити штраф у п'ятикратному розмірі від проїзної плати.

Ухвалою від 15.02.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 27.02.2018 за участю представників сторін, позивача зобовязано надати докази виклику представника ТОВ «Універсал Груп» для участі у складанні акту загальної форми № 21 від 11.07.2017 року, документи на підтвердження посадового становища і повноважень осіб, які склали акт загальної форми № 21 від 11.07.2017 року, оригінал даного акту надати для огляду в підготовчому засіданні.

Цією ж ухвалою зобовязано відповідача у строк до 27 лютого 2018 року надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову, копію Статуту ДП «ОСОБА_1 державної кримінально-виконавчої служби України (№ 67)», довідку ЄДР, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання.

До початку підготовчого засідання 27.02.2018 позивачем через канцелярію суду подано витребувані ухвалою від 15.02.2018 документи вх № 638.

Ухвалою від 27.02.2018 у звязку з неявкою представника відповідача та неподанням відзиву на позов підготовче засідання відкладено на 27.03.2018 на 11:00 год.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.03.2018 подав заяву про застосування до позову наслідків пропуску позовної давності вх. № 665.

Представник позивача висловив усне клопотання про оголошення перерви для підготовки пояснення на заяву відповідача про застосування до позову наслідків пропуску позовної давності.

27.03.2018 в судовому засіданні, враховуючи думку представників сторін, оголошено перерву до 12.04.2013 11:30 год.

12.04.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява вх. № 935 про відновлення пропущеного строку для подання позовної заяви.

Представник позивача в підготовчому засідання 12.04.2018 подав клопотання вх. № 939 про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 12.04.2018 висловив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання відзиву на позов та додаткових доказів по справі.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.04.2018, продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 19 квітня 2018 року 11:00 год. за участю представників сторін. Відповідача зобовязано виконати вимоги ухвал суду від 15.02.2018 та 27.02.2018: надати відзив на позов і витребувані документи, забезпечити участь повноважного представника у судовому засіданні.

Позивач був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, але явку своїх представників в судове засідання 19.04.2018 не забезпечив, однак через канцелярію суду направив клопотання вх. № 961 від 19.04.2018, в якому просить розглядати справу без участі його представників та за наявними в матеріалах справи документами.

За приписами ч. 4 ст. 202 ГПК України передбачено, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов вх.№ 960 та клопотання вх. № 965 від 19.04.2018, в яких позовні вимоги визнає в повному обсязі щодо стягнення 95440 грн. штрафу та просить суд подану заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності від 27.03.2018 року до уваги не брати та вважати її неподаною. Крім того, відповідач у звязку із складним фінансовим становищем просить суд зменшити розмір штрафу.

У відповідності до п. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини у справі, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.

Згідно з залізничною накладною № 38097069 вантажовідправник Державне підприємство «ОСОБА_1 державної кримінально-виконавчої служби України № 67» (далі відповідач, ДП «ОСОБА_1 державної кримінально-виконавчої служби України № 67») здійснило групове відправлення вагонів № 67389270 та № 60686276 з вантажем пісок будівельний (масою 138000 кг, провізна плата 19088 грн.) зі станції Сокиряни Львівської залізниці до станції призначення Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці вантажоодержувачу ТОВ «Універсал Груп».

Вказана накладна від імені вантажовідправника відповідача, підписана директором ДП «ОСОБА_1 Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 67)» ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи відправлення вантажу на станції відправлення відбулося 06.07.17, отримання вантажоодержувачем мало місце 13.07.2017.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач невірно зазначив у залізничній накладній адресу вантажоодержувача, а тому, відповідно до Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 має сплатити штраф у п'ятикратному розмірі від провізної плати в сумі 95440,00 грн. (19088 грн. х 5).

Судом встановлено, що у розділі залізничної накладної №37840816, за якою відбувалося спірне перевезення, відправник (відповідач у справі) зазначив в якості адреси вантажоодержувача - ТОВ «Універсал Груп» наступну адресу: м. Дніпропетровськ, вул. Макарова, 20а.

Під час виконання відправлення та здійснення перевезення позивачем було з'ясовано, що така адреса вантажоодержувача не відповідає адресі ТОВ «Універсал Груп».

Матеріалами справи підтверджується, що адресою місцезнаходження ТОВ «Універсал Груп» є: м. Дніпро, вул. Д.Кедріна, 53а/156.

Встановивши неправильність зазначення адреси вантажоодержувача та його відсутність за невірно вказаною адресою, позивач направив 11.07.2017 на станцію відправлення телеграму № 02 для з'ясування правильної адреси.

Згідно з отриманою відповіддю № 18 від 12.07.2017 станції відправлення вантаж було направлено та доставлено вантажоодержувачу 13.07.2017 за належною адресою, а у залізничну накладну внесено нові дані (адреса: м. Дніпро, вул. Д.Кедріна, 53а/156) з приміткою і посиланням на телеграму № 18.

Також у матеріалах справи наявна заява директора ТОВ «Універсал Груп» ОСОБА_3 від 11.07.2017 про подачу вагонів № 67389270 та № 60686276 на підїзну колію на відповідальне зберігання до зясування правильної адреси.

Факт неправильного зазначення в залізничній накладній № 38097069 адреси вантажоодержувача ТОВ «Універсал Груп» дійсній адресі названого товариства зафіксована в акті загальної форми № 21 від 11.07.2017, складеному працівниками станції Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за участю керівника ТОВ «Універсал Груп» ОСОБА_3 Повноваження працівників ОСОБА_4 і ОСОБА_3 складати акти загальної форми підтверджуються наданими позивачем посадовими інструкціями агентів комерційних станції Верхньодніпровськ ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч.1 ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

З фактичних обставин справи вбачається, що позивач як перевізник, належним чином виконав прийняті на себе зобов'язання та доставив ввірений йому вантаж вантажоодержувачу.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Стаття 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут залізниць України, Статут), визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Згідно зі ст. 2 Статуту залізниць України накладною є основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У відповідності до пункту 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Зважаючи на наведені положення законодавства, суд встановив, що залізнична накладна № 38097069 підтверджує договірні відносини між позивачем і відповідачем щодо перевезення вантажу піску будівельного, зі станції Сокиряни Львівської залізниці на станцію Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці одержувачу ТОВ «Універсал Груп» у вигляді групової відправки вагонів № 67389270 та № 60686276.

Положеннями ст. 119 Статуту залізниць України встановлено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Розмір перевізної плати згідно з залізничною накладною №38097069 склав 19088 грн.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Як встановив суд, акт загальної форми № 21 від 11.07.2017 складено уповноваженими працівниками станції призначення Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці у відповідності до вимог Правил, відтак, цей документ є належним доказом, який підтверджує неправильне зазначення відправником (відповідачем) в накладній адреси одержувача.

Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №6445 у пп. 5.5. визначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Встановивши наведені обставини, суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача, як відправника вантажу, штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за неправильне зазначення у накладній адреси вантажоодержувача в сумі 95440,00 грн. (19088 грн. х 5).

Водночас, в відзиві на позовну заяву та в клопотанні яке надійшло на адресу суду 19.04.2018, відповідач просить зменшити розмір штрафу. Зазначені клопотання обґрунтовує тими обставинами, що порушення зобов'язання носить одноразовий характер та воно було негайно усунено, крім того наслідки порушення зобов'язання для залізниці взагалі відсутні, оскільки вантаж надійшов на належну станцію - ст. Верхньодніпровськ Придніпровської залізниці і потреби в переміщенні вантажу у залізниці не було (він знаходився у потрібному місці), а також строки доставки вантажу через невірність адреси одержувача залізниця не порушила, а саме: вантаж було відправлено 06.07.2017, прибув вантаж на станцію призначення 11.07.2017 та виданий отримувачу 13.07.2017, що в межах термінів доставки вантажів, які регламентовані «Правилами обчислення термінів доставки вантажів». Крім того, відповідач просить врахувати його важке матеріальне становище.

Клопотання відповідача про зменшення штрафу задовольняється з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невеликий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право суду зменшити розмір заявленої суми до стягнення передбачено також ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, згідно якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У пункті 6.4 Розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею з наступними змінами і доповненнями зазначено, що з урахуванням норм ст. 551 ЦК, ст. 233 ГК України суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

У пункті 12 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 21.05.2014 р. № 01-06/662/2014 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) розяснено, що приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням всіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

З доданих до клопотання відповідача про зменшення суми штрафу документів видно, що відповідач державне підприємство, яке входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби, утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально-виконавчої служби України, до суспільно-корисної праці, забезпечення їх професійно-технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності. ОСОБА_1 є державною власністю і закріплене за ним на праві господарського відання, звернення стягнення на майно ОСОБА_1 не допускається.

Станом на 1 квітня 2018 року відповідач має значну заборгованість перед кредиторами 24893 тис. грн., у тому числі 22800 тис. грн. з податків і зборів, 14000 тис. грн. за отримані товари, роботи, послуги

Судом приймається до уваги те, що встановлений факт неправильного зазначення адреси одержувача вантажу не завдав загрози залізничному руху, строки доставки вантажу залізницею через невірність адреси одержувача порушені не були, а також враховує, що порушення зобов'язання носить одноразовий характер, не є значними, та воно було негайно усунено, у зв'язку з чим є можливим застосування до правовідносин сторін ст.551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1 та 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позов є повністю обґрунтованим, але вважає за можливе зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати, у зв'язку з чим позов задовольняє частково у сумі 19088 грн., у задоволенні решти позовних вимог в сумі 76352 грн. відмовляє.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням №1312 від 09.11.2017, що складає 881 грн, решту судового збору в сумі 881 грн. - покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 4, 20, 42, 46, 123, 129, 130, 185, 236, ст. 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «ОСОБА_1 державної кримінально-виконавчої служби України (№ 67)» (60200, Чернівецька область, м. Сокиряни, провулок Покровський, буд. 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, провулок Дмитра Яворницького, буд. 108, ) 19088 грн. штрафу за неправильно зазначену адресу вантажоодержувача та 881 грн. судового збору.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, провулок Дмитра Яворницького, буд. 108, ) 50% судового збору, що складає 881 грн, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», що був сплачений згідно платіжного доручення №249040 від 09.01.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Львівського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.04.2018.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.В. Швець