ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2018 р. Справа № 911/243/18

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трейн-Зерно

до Товариства з обмеженою відповідальністю Птахофабрика Київська

про стягнення 61 493, 44 грн

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 3 від 02.03.2018);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 1 від 23.03.2018).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.02.2018 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Трейн-Зерно до Товариства з обмеженою відповідальністю Птахофабрика Київська про стягнення 61 493, 44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором постачання товару № ДП/18 від 14.04.2015 та договором про відступлення права вимоги № 03/09-1-2015 від 03.09.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Трейн-Зерно залишено без руху, постановлено усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання до суду письмових пояснень із зазначенням: відомостей про вжиття/невжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття/невжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

23.02.2018 через канцелярію господарського суду Київської області у встановлений судом строк позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/243/18 та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23.03.2018.

У судове засідання 23.03.2018 представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою господарського суду від 26.02.2018.

Представник позивача у судове засідання з'явився та надав суду для огляду оригінали документів, доданих до позовної заяви, в тому числі, підписаний обома сторонами договору та скріплений печатками сторін, акт прийому-передачі документів (від 03.09.2015), які засвідчують права, що відступаються за Договором № 03/09-1-2015 від 03.09.2015 про відступлення права вимоги, які оглянуті судом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.03.2018 розгляд справи № 911/243/18 в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 13.04.2018.

13.04.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від ТОВ «Птахофабрика Київська» надійшла заява № 13/04-1юр/2018 від 13.04.2018 на виконання ухвали господарського суду Київської області від 23.03.2018 (вх. № 7275/18) та відзив на позовну заяву № 13/04-2юр/2018 від 13.04.2018, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У судове засідання 13.04.2018 представники сторін зявилися; представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні, у зв'язку з необхідністю надання обґрунтованого підтвердження пропуску строку, встановленого судом, для подання відзиву у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2018 розгляд справи № 911/243/18 в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 20.04.2018.

20.04.2018 до канцелярії господарського суду Київської області від ТОВ «Птахофабрика Київська» надійшла заява № 34 від 19.04.2018 ( вх. № 7838/18) про надання доказу.

У судовому засіданні 20.04.2018 відповідачем заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке відхилено судом, як безпідставне та необґрунтоване.

20.04.2018 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 20.04.2018 представник позивача повністю підтримав задоволення позовних вимог, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (Покупець) та Приватним підприємством «Фронтех» (Постачальник) укладено договір постачання товару № ДП/18, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов'язується протягом дії цього договору передавати у власність покупцю сировину для виробництва комбікормів (товар), у кількості та асортименті згідно до підписаних сторонами специфікації або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2. договору постачання товару, загальна вартість цього договору визначається відповідно до вартості товару, поставленого згідно з підписаними сторонами специфікаціями або видаткових накладних.

Відповідно до п. 4.1. розрахунки здійснюються покупцем за кожну партію товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 7 календарних днів з моменту постачання, якщо інше не визначено у підписаних сторонами специфікаціях.

Згідно п. 5.1. договору, сторона, яка порушила або неналежно виконала умови договору, несе відповідальність передбачену діючим законодавством.

Також, відповідно до п. 5.4. договору, у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором. У випадку, якщо жодна з сторін не повідомить іншу про своє бажання припинити чинний договір за місяць до закінчення строку його дії, чинний договір вважається пролонгованим на один рік.

Відповідно до п. 9.2., договору жодна із сторін не має права передавати свої права за даними договором третій стороні без письмової згоди другої сторони.

03.09.2015 між Приватним товариством «Фронтех» (Первісний кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Зерно» (Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (боржник) укладено договір № 03/09-1-2015 про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № ДП/18 від 14.04.2015 на суму 38685,45 грн (основний договір).

Відповідно до п. 1.2. договору про відступлення права вимоги, за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань в розмірі 38685,45 грн за основним договором (договором поставки), на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Крім того, п. 4.7. договору передбачено, що боржник підтверджує те, що він повідомлений про заміну кредитора по зобовязанню і зобов'язується сумлінно виконувати свої зобов'язання перед новим кредитором.

Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на день звернення до суду з цим позовом обліковується заборгованість за договором поставки № ДП/18 в сумі 38685,45 грн, при цьому після укладання договору відступлення права вимоги ніяких платежів ТОВ «Трейд-Зерно» від відповідача не отримано.

Предметом позову є вимоги про стягнення 38685,45 грн за поставлений товар, 5415,96 грн пені, 14584,42 грн інфляційних втрат та 2807,61 грн 3 % річних.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару, заміною сторони у зобовязанні здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 цього ж Кодексу заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 цього ж Кодексу встановлено, що первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Отже, враховуючи вищевикладене та на підставі вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що у відповідності до договору про відступлення права вимоги № 03/09-1-2015 від 03.09.2015 р., укладеного між Приватним товариством «Фронтех» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Зерно», до останнього перейшло право вимоги виконання відповідачем обовязку по оплаті товару, штрафних санкцій тощо на суму 38685,45 грн за договором поставки № ДП/18 від 14.04.2015 р., укладеним між Приватним товариством «Фронтех» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обов'язок щодо оплати товару у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 38685,45 грн, що підтверджується договором поставки № ДП/18 від 14.04.2015 р. та договором про відступлення права вимоги № 03/09-1-2015 від 03.09.2015 р., укладеним між Приватним товариством «Фронтех», Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд-Зерно» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська", підписаного трьома сторонами, наявними у матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обовязків по оплаті товару за договором поставки № ДП/18 від 14.04.2015.

Суд встановив, що наявність основної суми боргу та визнання її відповідачем підтверджується договором відступлення права вимоги № 03/09-1-2015 від 03.09.2015, підписаним і скріпленим печатками сторін договору, в т.ч. і відповідачем.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 38685,45 грн за договором постачання товару № ДП/18 від 14.04.2015 є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором договором постачання товару № ДП/18 від 14.04.2015, позивачем за період з 03.08.2017 по 03.02.2018 нараховано 5415,96 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, пунктом 5.4. договору поставки сторонами погоджено, що у випадку несвоєчасної оплати прийнятого товару, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 03.08.2017 по 03.02.2018 складає загалом 5415,96 грн пені.

Відтак, вимога про стягнення 5415,96 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання, позивачем за період з 03.09.2015 по 03.02.2018 нараховано 14584,42 грн інфляційних втрат та 2807,61 грн 3 % річних за період з 2015-2018 рр.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 03.09.2015 по 03.02.2018 становить 14584,42 грн інфляційних втрат та 2807,61 грн 3 % річних.

Відтак, вимоги про стягнення 14584,42 грн інфляційних втрат та 2807,61 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

Усі інші твердження та заперечення відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 38685,45 грн основного боргу, 5415,96 грн пені, 14584,42 грн інфляційних втрат та 2807,61 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем жодними доказами не спростовано, і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» (07413, Київська обл., Броварський район, село Пухівка, вул. Радгоспна; ідентифікаційний код 05513187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Зерно» (04655, м. Київ, вул. Глибочицька, 72, офіс 303; ідентифікаційний код 38952360) 38685 (тридцять вісім тисяч шістсот вісімдесят п'ять) гривень 45 коп. боргу за договором № 03/09-1-2015 від 03.09.2015, 5415 (пять тисяч чотириста п'ятнадцять) гривень 96 коп. пені, 14584 (чотирнадцять тисяч пятсот вісімдесят чотири) гривні 42 коп. інфляційних втрат, 2807 (дві тисячі вісімсот сім) гривень 61 коп. 3 % річних та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено: 25.04.2018.

Суддя П.В.Горбасенко