ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/6958/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 (головуючий - Чередко А.Є., судді - Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017

(суддя Васильєв О.Ю.)

у справі №904/6958/17

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал"

до Державного вищого навчального закладу "Криворізький державний педагогічний університет"

про стягнення 266 047,63 грн,

ВСТАНОВИВ

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (далі - позивач, КП "Кривбасводоканал") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного вищого навчального закладу "Криворізький державний педагогічний університет" (далі - відповідач, ДВНЗ "Криворізький державний педагогічний університет") 266 047, 63 грн заборгованості з оплати вартості витоку води на мережі відповідача по вул. Галенко.

1.2. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 24.04.2017 між сторонами укладено договір №338 від 24.04.2017 про надання послуг з розподілу води. 06 червня 2017 року представниками позивача у присутності представника відповідача здійснено огляд систем водопостачання та водовідведення об'єкта за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гагаріна, 54, під час якого виявлено та усунено витоки води на мережі відповідача. Керуючись п.3.3, 3.4, 3.14 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, позивач здійснив розрахунок витрат води в обсязі 24 417 куб.м. та стоків в обсязі 24 417 куб.м. за період з 29.05.2017 по 06.06.2017 на суму 266 047, 63 грн, стягнення якої і є предметом спору у цій справі.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського Дніпропетровської області від 29.08.2017 у справі №904/6958/17 відмовлено позивачу у задоволенні позову.

2.2. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 залишено без змін.

2.3. Розглядаючи справу, судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини справи.

2.3.1. 24 квітня 2017 року між КП "Кривбасводоканал" (виробник) та ДВНЗ "Криворізький державний педагогічний університет" (споживач) підписано договір про розподіл води №338, згідно з умовами якого виробник зобов'язався надати споживачу ДК 021:2015- 65110000-7 розподіл води (послуги з централізованого постачання питної води) на червень-серпень 2017 року, а споживач зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги за встановленими тарифами (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору загальна вартість послуг за цим договором становить 97 000,00 грн, у тому числі ПДВ 16 166,67 грн.

У п.8.1 договору №338 сторони погодили, що точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виробника до споживача, повинні бути зазначені в актах розмежування балансової належності, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з 01.06.2017 і діє в частині надання послуг водопостачання до 31.08.2017, а в частині здійснення розрахунків за наданні послуги до повного погашення заборгованості. На підставі ст.631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

2.3.2. Як досліджено судами, 28.02.2017 між сторонами також було підписано договір про розподіл води № 152, згідно з умовами якого виробник зобов'язався у 2017 році надати споживачу ДК 021:2015- 65110000-7 Розподіл води (послуги з централізованого постачання питної води), а споживач зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги за встановленими тарифами (п.п. 1.1., 1.2. договору).

У п. 8.1 договору №152 сторони погодили, що точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виробника до споживача, повинні бути зазначені в актах розмежування балансової належності, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 11.1 договору № 152 (в редакції протоколу розбіжностей) він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє в частині надання послуг водопостачання до 31.12.2017, а в частині здійснення розрахунків за наданні послуги до повного погашення заборгованості. На підставі ст.631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання, а саме з 01.01.2017.

2.3.3. Таким чином, у період з 01.01.2017 по 31.05.2017 послуги з централізованого постачання питної води надавалися виробником споживачу на підставі договору про розподіл води №152, а з 01.06.2017 по 31.08.2017 - на підставі договору про розподіл води № 338.

2.3.4. 06 червня 2017 року повноважними представниками позивача складено акт за №374, згідно з яким 06.06.2017 працівниками позивача здійснено огляд систем водопостачання та водовідведення об'єкта за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Гагаріна, 54 та було усунено витоки води на мережі споживача (вул. Галенко) через пошкодження трубопроводу Ду 150 мм (корозія) до вузла обліку води. Даний обсяг води є безобліковим, розрахунки за воду будуть здійснені відповідно до вимог п. 10.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України "Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України" № 190 від 27.06.2008. Подача води на об'єкт споживача перекрита шляхом встановленням інвентарної заглушки механічним способом. Цей акт підписано трьома представниками позивача з приміткою про відмову від підпису представника відповідача.

За твердженням позивача, факт витоку води по вул. Галенко був зафіксований ним на підставі звернення фізичної особи 29.05.2017, про що здійснено відповідний запис у журналі заявок.

Відтак, позивач керуючись п.п. 3.3, 3.4, 3.14 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (надалі Правила) здійснив розрахунок витрат води відповідача в обсязі 24 417 куб.м. та стоків в обсязі 24 417 куб.м., за період з 29.05.2017 по 06.06.2017 на загальну суму 266 047,63 грн і виставив відповідачу рахунки на сплату №87/2227/п33, № 902227/п33 від 09.06.2017, які останнім оплачені не були, що і було підставою для звернення з позовом до господарського суду у цій справі.

2.4. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що розрахунок з виробником за нераціональне використання води внаслідок витоків здійснює споживач, у якого на балансі, в експлуатації, обслуговуванні перебуває внутрішньобудинкова система водопостачання.

Проте під час укладення договорів про розподіл води №152 від 28.02.2017 та №338 від 24.04.2017, сторонами не було визначено розмежування балансової належності водопровідних мереж та всупереч п. 8.1 зазначених договорів не підписано відповідних актів.

2.5. Суди зазначили, що надана позивачем до матеріалів справи копія Акта розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 28.03.2012, який підписаний між КП "Кривбасводоканал" та Криворізьким національним університетом, не може бути належним доказом розмежування балансової належності водопровідних мереж між сторонами та знаходження місця витоку води (вул. Галенко, м. Кривий Ріг) у зоні відповідальності відповідача, оскільки цей акт підписаний від імені споживача іншою юридичною особою - Криворізьким національним університетом та значно раніше укладення між сторонами договорів про розподіл води №152 від 28.02.2017 та №338 від 24.04.2017, які і є підставами для виникнення між сторонами спірних правовідносин з надання послуг водопостачання та водовідведення.

2.6. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - ДВНЗ "Криворізький державний педагогічний університет" є новоутвореною юридичною особою, яка створена шляхом виділу з ДВНЗ "Криворізький національний університет" відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 22.03.2016 № 298, державну реєстрацію якої було проведено 30.08.2016.

Згідно з ч. 4 п. 1.1 ст. 1 Статуту ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет», він є юридичною особою, утвореною у формі державної установи і є правонаступником ДВНЗ Криворізький національний університет в частині, що пов'язана з Криворізьким педагогічним інститутом ДВНЗ Криворізький національний університет. Проте, часткове правонаступництво ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» за ДВНЗ «Криворізький національний університет» не може бути підставою для чинності Акта розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 28.03.2012, який складався внаслідок укладення між останнім та позивачем договору №33 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 25.01.2012, що втратив чинність.

2.7. Безпідставними суди попередніх інстанцій визнали і доводи позивача щодо розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін згідно з Актом розподілу балансової належності та меж обслуговування мереж водопостачання та водовідведення від 08.09.2017, оскільки такий акт складений в односторонньому порядку представниками позивача вже після усунення витоку води на мережі та здійснення розрахунку вартості витраченої води.

2.8. За наведених обставин суди дійшли висновку про відсутність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 266 047,63 грн вартості витоку води на мережі відповідача за період з 29.05.2017 по 06.06.2017.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, КП "Кривбасводоканал" звернулося до суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені вище судові акти скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

3.2. В обґрунтування зазначених вимог скаржник зазначає, зокрема, таке.

3.2.1. Судами попередніх інстанцій не в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, які мають вагоме значення для правильності прийняття рішення, а саме, що термін безоблікового водокористування відповідача складає період з 29.05.2017 по 06.06.2017, тобто 8 діб.

На переконання скаржника, належним доказом перебування спірного пошкодженого трубопроводу саме на балансі відповідача є той факт, що витоки води було ліквідовано шляхом встановлення інвентарної заглушки механічним способом у трубопровід, що спричинили припинення водопостачання до головного корпусу відповідача.

3.2.2. Відповідачем до суду не надано жодного доказу на відсутність відповідальності за трубопровід, на якому стався витік води, а саме розподільчий акт. Посилання на рішення Криворізької міськради від 17.10.2007 №1829 є неналежним і таким, що вводить суд в оману.

3.2.3. Скаржник наполягає, що на відповідача, як правонаступника ДВНЗ «Криворізький національний університет», поширюється дія Акта розмежування балансової належності від 28.03.2012, укладеного в двосторонньому порядку позивачем та Криворізьким національним університетом. Проте зазначений акт, як основний доказ належності відповідачу спірного трубопроводу, судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги.

3.2.4. Позивач зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що знайшло свій прояв у такому.

Клопотанням позивача від 23.10.2017 до матеріалів справи долучено акт та схему розмежування балансової належності мереж водопостачання та водовідведення й експлуатаційної відповідальності КП «Кривбасводоканал» та ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет» з посиланням на неможливість їх подання до суду першої інстанції у зв'язку з кібератакою, що вразила велику кількість комп'ютерів позивача та призвела до втрати значної частини інформації КП «Кривбасводоканал». Проте судом апеляційної інстанції не було надано належної правової оцінки зазначеним додатковим доказам, обмежившись висновком, що зазначені акти складені в односторонньому порядку та після усунення витоку води.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.1.3. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судами попередніх інстанцій документів, що містяться у матеріалах справи, необхідність надання повторної оцінки доказам у справі та повторного встановлення фактичних обставин справи.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Спір у справі стосується вимог позивача про стягнення з відповідача вартості безоблікового використання води, що сталося внаслідок прориву водопровідної мережі, яка знаходиться на балансі останнього.

4.2.2. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживачі питної води зобов'язані, зокрема: раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об'єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання.

4.2.3. Згідно з п. 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190 (далі - Правила), розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п. 3.2 Правил).

У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу (п. 3.3 Правил).

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п. 3.4 Правил).

Відповідно до п. 10.1 Правил у разі виявлення витоку води через зіпсування санітарно-технічних приладів та арматури, пошкодження внутрішньої (у тому числі внутрішньобудинкової) мережі водопостачання, нераціонального використання води, у випадку, коли засіб обліку на вводі відсутній або не працює з вини споживача, останній здійснює розрахунок за воду з виробником згідно з п. 3.3 цих Правил.

За змістом п. 3.3 Правил у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунок з виробником за нераціональне використання води внаслідок витоків здійснює споживач, у якого на балансі, в експлуатації, обслуговуванні перебуває внутрішньобудинкова система водопостачання.

Виробник має право разом із споживачем здійснювати відповідно до умов договору вибіркову перевірку технічного стану внутрішньо будинкової системи водопостачання споживача, про що складається акт.

Відповідно до пункту 15.2 Правил виробники та споживачі зобов'язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.

Згідно з п. 15.6 Правил у разі пошкодження мереж, споруд водопостачання або водовідведення особи, що виявили таке пошкодження, зобов'язані негайно повідомити про це виробника та здійснити всі можливі заходи щодо усунення наслідків цього пошкодження. Ліквідація пошкоджень виконується виробником або організацією, яка має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, за участю виробника.

4.2.4. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій на підставі здійсненої оцінки наявних у матеріалах справи документів встановили відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що прорив водопровідної мережі стався саме у зоні відповідальності відповідача.

Суди відхилили доводи позивача про належність Акта розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 28.03.2012, оскільки він підписаний іншою юридичною особою та значно раніше укладених з відповідачем договорів про розподіл води № 152 від 28.02.2017 та № 338 від 24.04.2017, які є підставами для виникнення між сторонами спірних правовідносин з надання послуг водопостачання та водовідведення.

4.2.5. Обов'язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто обов'язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими.

Як зазначено вище (п.4.1.2 цієї постанови) суд касаційної інстанції позбавлений правової можливості надавати повторну оцінку доказам у справі. Відтак, твердження скаржника про належність доказу перебування спірного трубопроводу на балансі відповідача, з посиланням на згаданий Акт розмежування балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 28.03.2012 (п. 3.2.3 постанови) не приймається до уваги Верховним Судом, оскільки виходить за межі наданої йому компетенції.

4.2.6. Не спростовують вмотивованих висновків судів і доводи скаржника про те, що припинення водопостачання до головного корпусу відповідача, внаслідок ліквідації витоку води, свідчить що спірна мережа водопроводу перебуває на балансі відповідача, оскільки зазначені обставини повинні підтверджуватись актами балансової належності водопровідних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін, у яких визначаються межі відповідальності за утримання водопровідних мереж та відомості хто повинен неси відповідальність за експлуатацію та обслуговування водопроводу (водопровідних мереж).

4.2.7. Зважаючи на те, що інших належних доводів, які б свідчили про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, скаржником у касаційній скарзі не наведено, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що звертаючись з касаційною скаргою, відповідач не довів неправильне застосування судами першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування судових рішень, що оскаржуються.

5. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. З огляду на зазначене вище, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" без задоволення, а судових рішень у справі №904/6958/17 - без змін.

6. Судові витрати

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 у справі №904/6958/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко