РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2018Справа № 910/22659/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Астаповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення 44 236,04 грн., за участю представників позивача - Гаркуші Г.В., довіреність №3 від 01.01.2018 року, відповідача - Стрілко О.В., довіреність №2296 від 15.09.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 44 236,04 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 грудня 2014 року в м. Києві на Контрактовій площі, автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 здійснено ДТП, у результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, (застрахований у позивача транспортний засіб).

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 45 236,04 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «AUDI Q7» д.н. НОМЕР_3 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Українська пожежно-страхова компанія".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.02.2018 року.

02.01.2018 року через канцелярію, до суду надійшов відзив відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позовної заяви з тих підстав, що на момент настання ДТП поліс №АІ/1247253, на підставі якого відповідачем застраховано автомобіль НОМЕР_1 не набрав чинності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.2018 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 19.03.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 18.04.2018 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з довідки про ДТП та постанови Подільського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі № 758/100/15-п, 26.12.2014 року о 13 годині на Контрактовій площі в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі № 758/100/15-п, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль НОМЕР_2.

Пошкоджений автомобіль був застрахований позивачем на підставі договору страхування транспортного засобу №310599134.14 від 07.10.2014 року.

Згідно звіту № 4 від 06.01.2015 року про оцінку автомобіля НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 32 458,86 грн.

Згідно страхового акту № 123549 від 08.01.2015 року позивачем встановлено факт настання страхового випадку та вирішено виплатити страхове відшкодування на загальну суму 45 236,04 грн.

Зазначені кошти в розмірі 45 236,04грн. позивачем були виплачені, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 467 від 19.01.2015 року.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1, який спричинив ДТП та заподіяв збитки автомобілю НОМЕР_2, керував ОСОБА_3

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку.

Тому, ОСОБА_3 є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю НОМЕР_2, у результаті пошкодження цього автомобіля при ДТП.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група", про що було укладено договір (поліс) № АІ/1247253 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема, майну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди.

Судом надана належна оцінка відзиву відповідача, водночас, доводи відповідача про те, що на момент настання ДТП (26.12.2014) поліс №АІ/1247253, на підставі якого відповідачем застраховано автомобіль НОМЕР_1 не набрав чинності спростовується самим полісом в якому в п. 3 вказано строк його дії з 00 годин 00 хвилин 26.12.2014 року по 25.12.2015 року включно.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Водночас, згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі (у цьому випадку - позивачу) в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Розглядаючи спір по суті суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю НОМЕР_2, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується, виходячи із вартості матеріального збитку, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та ліміту відповідальності, за вирахуванням суми франшизи 999,99 грн. передбаченої договором (полісом) № АІ/1247253 та становить 31 458,86 грн. (32 458,86 грн. (розмір матеріального збитку) мінус 999,99 грн. (франшиза), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково - на суму 31 458,86 грн. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40; код 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; код 16285602) 31 458 (тридцять одна тисяча чотириста п'ятдесят вісім) грн. 86 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 136 (одна тисяча сто тридцять шість) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 27.04.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна