ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3079/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А.

розглянувши матеріали справи № 916/3079/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС (67543, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, б. 50)

Про: стягнення 42475,00 грн. штрафу

на підставі: невірного визначення маси вантажу у перевізному документі

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність

СУТЬ СПОРУ: 12.12.2017 року Публічне акціонерне товариство „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС (далі Відповідач) про стягнення стягнення 42475,00 грн. на підставі розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною у залізничній накладній № 42743229.

Ухвалою Господарського суду від 21.12.2017 року суд ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі, з повідомленням сторін, в порядку ст. 247 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а позивачу строк надання відповіді на відзив та відповідачу заперечення на відповідь на відзив, в порядку ст. 166, 167 ГПК України - до 15.01.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.02.2018р. справу призначено до розгляду з правилами загального провадження зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.03.2018р. було закрито підготовче засідання та призначено спрау до судового розгляду по суті.

Позивач позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує.

Під час розгляду справу у судових засіданнях оголошувались перерви до 13.02.2018р. о 11.20, до 13.03.2018р. о 12.00 та до 27.03.2018р. о 11.00.

В С Т А Н О В И В:

22.09.2017р. згідно із накладною №42743229 зі станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон №59416826 з вантажем вугілля камяне. Відповідно до накладної №42743229 відправником вантажу є Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями „ТРАНСІНВЕСТСЕРВІС.

25.09.2017р. на станції Авдіївка Донецької залізниці на підставі заяви вантажодержувача було здійснено комерційне переважування зазначеного вагону та складено комерційний акт.

Позивач свої вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що Комерційним актом №482803/339 від 25.09.2017р. засвідчено, що під час контрольного зважування на вагах вантажоодержувача вагон №59416826 відправлених за накладною №42743229 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній - масою на 3700 кг. Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Посилаючись на вимоги ст.ст 118, 122 Статуту залізниць України, згідно яких за неправильно зазначену у накладних масу вантажу Відповідачу нараховано штрафи у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме: провізна плата по накладній №42743229 за вагон №59416826 складає 8495,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача 42475 грн. штрафу.

Відповідач не погодившись з позовом вказавши у відзиві на позов на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, оскільки на його думку позивачем не доведено неможливості втрати вантажу під час перевезення. Також, на думку відповідача, комерційним актом, яким позивач ґрунтує свої позовні вимоги, - не встановлено факту внесення неправдивих відомостей до залізничної накладної, а встановлено тільки невідповідність між масою вантажу, зазначені у цій накладній та фактичною масою вантажу в натурі.

Крім того, як вважає відповідач, ним не могли бути внесені невірні відомості до накладної через технічну неможливість внесення інших відомостей ваги вантажу, ніж була встановлена при зважуванні цього вантажу.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частинами 2 та 3 ст.908 ЦК України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Як вбачається зі змісту ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Для застосування цього виду відповідальності залізниця має довести, що вантаж не було частково втрачено під час перевезення (п.13 Інформаційного листа ВГСУ від 02.02.2010р. №01-08/71 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про відповідальність за порушення у галузі залізничного транспорту (за матеріалами узагальнення судової практики у справах, розглянутих господарськими судами України)".

Так п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Так, пунктом 7 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено, що маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

У відповідності до п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства.

Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України. затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Тому, зважування, завантажених вагонів, для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками Відповідача на повірених та зареєстрованих 100 тонних вагонних вагах 23104ВВ-1003/2СД.

Зазначенні вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний паспорт у відповідності до п.2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року N 442.

До того ж, у відповідності до ст.28 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці. А засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно- правовим актом ЦОВМ.

При цьому, статтею 1 Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність встановлено, що задовільна повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

На виконання зазначеного, Відповідачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки: 100 тонних вагонних ваг 23104ВВ-1003/2СД, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування, зазначених вагонних ваг.

Отже, з наведеного вбачається, що Відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, а тому допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній є неможливим.

Так, у відповідності до роздруківки від 22.09.2017 року о 16 год 30 хв. 28 с. з програмного комплексу ПО-У.01, встановленого на вагах, складеної ваговим оператором ОСОБА_3, при зважуванні на вагових вагах 23104ВВ- 1003/2СД вагону №59416826 з вантажем, було встановлено, що маса вантажу складає 68,60 т.

Тим самим, Відповідач у залізничній накладній №59416826 вказав саме ту масу вантажу, яка зазначена в роздруківці: 68,70 тон. на вагон №5317027.

Вказана маса фактично підтверджена комерційним агентом Одеської залізниці ОСОБА_4 про що свідчить підпис останнього на вказаній роздруківці.

З наданої представником позивача до суду заяви ОСОБА_4, посвідченої 21.03.2018р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , вбачається, що агент залізниці стверджує, що його підпис на роздруківці не засвідчує правильності маси вантажу при зважуванні, а лише підтверджує отримання ним копії роздруківки вагонних ваг. Суд критично відноситься до цієї заяви ОСОБА_4, оскільки в роздруківці від 22.09.2007р. відсутній запис саме про отримання ним копії цієї роздруківки. Крім того, підписанням роздруківки вказана особа підтвердила відомості, викладені в ній, оскільки будь-яких заперечень щодо неправильного зазначенні маси вантажу у вагоні №59416826 ОСОБА_4 не було висловлено.

Окрім того, відповідно до Договору №3/07 від 03.01.2007 року TOB „ВЕС-СЕРВІС в 2017 році надавало Відповідачу (TOB „ТІС) комплекс послуг з технічного обслуговування вагонних електромеханічних ваг, в тому числі ваг 23104ВВ-100Е/2СД.

Відповідно до Довідки, наданої TOB „ВЕС-СЕРВІС від 05.01.2018р. №3, ваги 23104ВВ-100Е/2СД на 2017 рік були повністю повірені та здійснювали роботу в справному стані.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач не міг зазначити в залізничній накладній невірну масу вантажу, оскільки він не мав можливості змінювати значення маси вантажу, отриманні ним при зважуванні вагонів на повірених вагах 23104ВВ-1003/2СД. Більш того, як раз у випадку зазначенні іншої маси вантажу, ніж була визначена на вищевказаних вагах, з боку відповідача було б допущено порушення правил перевезення.

При цьому, Позивач у своєму позові зазначає, що комерційний акт складений у випадках передбачених ст.129 Статуту залізниць України, є безумовною підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі передбаченого ст. 118 Статуту залізниць України при неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.

Між тим, відповідно до ст.129 Статуту залізниць України комерційні акти засвідчують лише обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення.

Так, п.а) ч.2 ст.129 Статуту залізниць України встановлено, що комерційний акт засвідчує лише невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

При цьому, як видно з наведеного, комерційний акт не встановлює факт внесення неправдивих значень щодо маси вантажу в залізничній накладній, а лише вказує на невідповідність між масою вантажу, зазначеною в залізничній накладній та масою вантажу в натурі.

Отже, комерційний акт не можна приймати як доказ заздалегідь встановленої сили, що вказує на факт невірного зазначення маси вантажу в залізничній накладній.

Дійсно, у комерційному акті №482803/339 від 25.09.2017р. не міститься відомостей про втрату вантажу, оскільки в цьому акті зазначено про прибуття вантажу у справному вагоні, із зачиненими люками, за відсутності течі вантажу, без виїмок та поглиблень з маркуванням вапняним розчином, - але ці обставини не спростовують відсутності факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній.

На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржена в порядку ст..ст.253-259 ГПК України .

Повий текст рішення складено 27.04.2018р.

Суддя О.А. Демешин