ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1909/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Т.А. Величко, Л.В. Лавриненко,

при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній,

за участю представників:

від позивача участі не брали;

від відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО") - участі не брали;

від відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ") ОСОБА_1;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ"

на рішення Господарського суду Одеської області, прийняте суддею М.І. Никифорчук, 11.10.2017 об 11 год 45 хв, м. Одеса, повний текст складено 17.10.2017,

у справі №916/1909/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до відповідачів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО";

- Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ";

про стягнення 69668,07 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС") звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО" (далі - ТОВ "СОВАГРО"), Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ" (далі - ТОВ "КРИМСЬКИЙ"), в якому просило з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог №15-11/08 від 15.08.2017 (вх. №2-4588/17 від 04.09.2017) стягнути солідарно 69668,07 грн, а саме: 45779, 98 грн пені за період з 27.12.2008 по 23.05.2013, 16068,35 грн інфляційних втрат за період з грудня 2008 по травень 2013, 7819,74 грн 3% річних за період з 27.12.2008 по 23.05.2013. Крім того, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 8000 грн адвокатських витрат та витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ТОВ "КРИМСЬКИЙ" взятих на себе грошових зобовязань за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, укладеним між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО та ТОВ "КРИМСЬКИЙ", про що встановлено в рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5, які ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО за угодою №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 про заміну кредитора у зобовязанні відступило право вимоги ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ, а останнє за угодою №199/07-12 від 02.07.2012 про заміну кредитора у зобовязанні відступило таке право ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС, яке в свою чергу додатково уклало договір поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 з ТОВ СОВАГРО, за яким останнє разом з ТОВ "КРИМСЬКИЙ" несуть солідарну відповідальність перед ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 10.08.2017 порушено провадження у справі №916/1909/17.

Рішенням Господарського суду Одеської області 11.10.2017 у справі №916/1909/17 (суддя М.І. Никифорчук) позовні вимоги задоволено повністю: солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СОВАГРО та Товариства з обмеженою відповідальністю КРИМСЬКИЙ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС 45779,98 грн пені, 16068,35 грн інфляційних втрат, 7819,74 грн 3% річних, адвокатські витрати у розмірі 8000 грн та судовий збір у сумі 1600 грн. Судове рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС позовних вимог.

13.11.2017 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "СОВАГРО" на вказане рішення, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.11.2017 (головуючий суддя: Л.В. Лавриненко, судді: В.В. Лашин, В.І. Жеков) була повернута скаржникові без розгляду на підставі пунктів 2, 3, 4 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області 11.10.2017 у справі №916/1909/17, ТОВ "КРИМСЬКИЙ" також звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Так, скаржник зазначив, що позовну заяву з додатками та заяву про збільшення розміру позовних вимог він не отримував, розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції тривав 5 хвилин, не було чути розмір задоволеної суми, присудженої до стягнення з відповідачів. Також ТОВ "КРИМСЬКИЙ" вказало на неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 (головуючий суддя: С.В. Таран, судді: Л.О. Будішевська, М.А. Мишкіна) ТОВ "КРИМСЬКИЙ" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду на 04.12.2017 об 11:30 год.

У запереченнях на апеляційну скаргу, ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" зазначило, що доводи скаржника є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, нормами чинного законодавства України та усталеною судовою практикою, у звязку з чим просило у її задоволенні відмовити повністю, рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 у звязку із поданням ТОВ "СОВАГРО" касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції від 14.11.2017 про повернення його апеляційної скарги без розгляду, апеляційне провадження у даній справі зупинено до повернення даної справи з суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 26.02.2018 касаційну скаргу ТОВ "СОВАГРО" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 було повернуто скаржникові без розгляду на підставі пункту 4 частини четвертої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

22.03.2018 матеріали справи №916/1909/17 надійшли до Одеського апеляційного господарського суду.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №339 від 26.03.2018 у зв`язку з перебуванням суддів Л.О. Будішевської та М.А. Мишкіної у відпустці, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1909/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/1909/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: С.В. Таран, судді: Т.А. Величко, О.Ю. Аленін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2018 у визначеному складі суддів за ініціативою суду було поновлено апеляційне провадження у справі №916/1909/17, розгляд справи призначено на 10.04.2018 об 11:00 год.

До Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №405 від 03.04.2018 у зв`язку з перебуванням судді О.Ю. Аленіна у відпустці, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1909/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/1909/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: І.Г. Філінюк, Т.А.Величко.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 у визначеному складі суддів було прийнято справу №916/1909/17 до свого провадження, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення відеоконференції в його приміщенні 10.04.2018 об 11:00 год.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №429 від 06.04.2018 у зв`язку з перебуванням судді І.Г. Філінюка у відрядженні, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.25, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1909/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/1909/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: Т.А. Величко, Л.В. Лавриненко.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 у визначеному складі суддів було прийнято справу №916/1909/17 до свого провадження, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС та Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Господарському суду Київської області та Господарському суду Кіровоградської області, повідомлено учасників справи, що судове засідання в режимі відеоконференції у справі №916/1909/17 відбудеться 26.04.2018 о 10:00год у приміщенні Одеського апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні 26.04.2018, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ" апеляційну скаргу підтримав; представники позивача та іншого відповідача участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 249-250).

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

18.02.2008 між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО (продавець) та ТОВ КРИМСЬКИЙ (покупець) укладено договір купівлі-продажу №204-02-2008 (далі договір купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008), за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцю насіння (далі - товар), а покупець зобовязується прийняти товар та провести оплату за нього в строк та на умовах, вказаних у договорі.

Згідно з пунктами 8.1, 8.2 договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з законодавством; за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

При цьому, у пункті 8.3 договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 сторони відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України домовились, що строк позовної давності щодо штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. Крім цього, сторони відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України домовились, що нарахування санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором здійснюється без обмеження строку.

Умовами пункту 11.1 договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 визначено, що він діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків договору.

Договір купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 підписаний директорами товариств та скріплений печатками підприємств (а.с. 15-16).

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ КРИМСЬКИЙ взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ КРИМСЬКИЙ про стягнення 79386,19 грн заборгованості, з яких: 59292,80 грн-основний борг, 4990,35 грн-пеня за період з 20.08.2008 по 26.12.2008, 2585,76 грн-інфляційні втрати за період з вересня 2008р. по листопад 2008р., 623,36 грн-3% річних за період з 20.08.2008 по 26.12.2008, 8893,92грн-штраф та 3000 грн-збитки, понесені ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5 позов ТОВ ТРИДЕНТА АГРО задоволено повністю з підстав його доведеності (а.с. 26-27).

02.03.2009 Господарським судом Кіровоградської області на виконання вказаного рішення суду видано наказ №17/5.

Як вбачається з листа Головного управління юстиції у Кіровоградській області Управління державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №10/28-4 від 20.05.2013, державним виконавцем 18.12.2009 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 3 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. При повторному надходженні наказу суду 29.01.2010, державним виконавцем було проведено опис нерухомого майна, належного боржникові, а саме: незавершеного будівництва, однак у звязку із відсутністю на вказаний обєкт технічної документації, відповідно до статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу було запропоновано авансувати витрати на виготовлення відповідної технічної документації, що не було зроблено останнім та знову стало наслідком винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Станом на 20.05.2013 наказ суду повторно не надходив (а.с. 29).

26.01.2011 між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО (первісний кредитор) та ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ (новий кредитор) укладено угоду №НЮК-249-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку статтей 512-519 Цивільного кодексу України) (далі угода №НЮК-249-ТА від 26.01.2011), згідно з якою ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО відступило ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ право вимоги виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ зобовязання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, у звязку з його неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником, в тому числі, проте не обмежуючись, розміром грошового зобовязання, включаючи витрати первісного кредитора, повязані з примусовим отриманням від боржника такого виконання (судові витрати), які підтверджені рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5, що набрало законної сили.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 угоди №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно з договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008. З моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5, яке набрало законної сили.

У пункті 4.4 угоди №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 сторони погодили, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою, первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статті 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

За змістом пункту 6.1 угоди №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 остання набуває чинності з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цією угодою.

Угода №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 підписана директорами товариств та скріплена печатками підприємств (а.с. 30).

Того ж дня, за актом прийому-передачі документів ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО передано ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ пакет документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ обумовленого зобов'язання (а.с. 31).

В подальшому 02.07.2012 між ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ (первісний кредитор) та ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС (новий кредитор) укладено угоду №199/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку статей 512-519 Цивільного кодексу України) (далі угода №199/07-12 від 02.07.2012), відповідно до якої ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ відступило ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС право вимоги виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ зобовязання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, у звязку з його неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням.

За умовами пунктів 1.2, 2.1 угоди №199/07-12 від 02.07.2012 новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно з договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008. Вартість зобовязання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 45000 грн.

Пунктом 4.3 угоди №199/07-12 від 02.07.2012 сторони погодили, що сповіщення боржника про поступку права вимоги за цією угодою, первісним кредитором відбувається на власний розсуд та не є обовязковим, оскільки при дійсності порушеного зобовязання у розумінні статі 518 Цивільного кодексу України відсутність письмового повідомлення не звільняє боржника від відповідальності за порушене зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.1 угоди №199/07-12 від 02.07.2012 вона набуває чинності з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цією угодою.

Угода №199/07-12 від 02.07.2012 підписана директорами товариств та скріплена печатками підприємств (а.с. 32-33).

За актом прийому-передачі документів від 02.07.2012 ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ передало ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС пакет документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ обумовленого зобов'язання (а.с. 34).

17.08.2016 з метою забезпечення виконання зобов'язань за угодою №199/07-12 від 02.07.2012 між ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС (кредитор) та ТОВ СОВАГРО (поручитель) укладено договір поруки №17-08-2016, за умовами якого ТОВ СОВАГРО поручилось перед ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС за виконання обов'язку ТОВ КРИМСЬКИЙ щодо виконання грошового зобовязання стосовно сплати розміру пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат у звязку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно з договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 та угоди №199/07-12 від 02.07.2012.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат у розмірі 85000 грн.

У пункті 4.1 договору поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 сторони погодили, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

За змістом пункту 6.1 договору поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Договір поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 підписаний сторонами та скріплений печатками товариств (а.с. 35-36).

В матеріалах справи наявна вимога ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС на імя керівника ТОВ СОВАГРО вих. №17-17/09 від 17.09.2016 щодо виконання взятих на себе зобовязань за договором поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 у триденний термін з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога отримана ТОВ СОВАГРО 20.10.2016, про що є відповідна на ній відмітка (а.с. 37).

ТОВ СОВАГРО у відповіді на вимогу вих. №199 від 21.11.2016 гарантувало ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС, що взяті на себе зобовязання за договором поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 будуть виконані в строк до 15.02.2017 (а.с. 38).

Несплата ТОВ СОВАГРО як поручителем за договором поруки та ТОВ КРИМСЬКИЙ як боржником заборгованості, яка утворилась у останнього у звязку з несвоєчасним виконанням взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 товару, стала підставою для звернення ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС з даним позовом.

Предметом спору у даній справі є солідарне стягнення з відповідачів 45779,98грн пені та 7819,74 грн 3% річних, нарахованих за період з 27.12.2008 по 23.05.2013, а також 16068,35 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з грудня 2008р. по травень 2013р.

При цьому, позивач зазначив, що питання щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, у звязку із порушенням зобовязання ТОВ КРИМСЬКИЙ за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 за період з 27.12.2008 по 23.05.2013 на основний борг у розмірі 59292,80 грн. у справі №17/5 Господарського суду Кіровоградської області не здійснювалось.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1)договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3)завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)інші юридичні факти.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у статті 16 Цивільного кодексу України, договором або іншим законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою укладений між ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО та ТОВ КРИМСЬКИЙ договір купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 є договором поставки.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5 встановлено, що ТОВ КРИМСЬКИЙ прийняті на себе зобовязання за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 належним чином не виконало, за отриманий товар розрахувалось частково, у звязку з чим у останнього перед ТОВ ТРИДЕНТА АГРО утворилась заборгованість у розмірі 59292,80 грн, на яку обґрунтовано та арифметично вірно нараховано пеню у розмірі 4990,35 грн за період з 20.08.2008 по 26.12.2008, інфляційні втрати у розмірі 2585,76 грн за період з вересня 2008 по листопад 2008, 3% річних у розмірі 623,36 грн за період з 20.08.2008 по 26.12.2008 та штраф у розмірі 8893,92 грн (15% від суми боргу).

В силу частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені, зокрема, рішенням суду в господарській справи, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2009 у справі №17/5, яке набрало законної сили, у даному випадку має преюдиціальне значення стосовно встановленого факту невиконання прийнятих ТОВ КРИМСЬКИЙ на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008.

При цьому, зазначене рішення суду станом на день звернення позивача з даним позовом по цій справі, боржником не виконано. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512, частини першої статті 513 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з статтями 514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Статтею 519 Цивільного кодексу України унормовано, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

З дотриманням означених норм чинного законодавства України, ТОВ „ТРИДЕНТА АГРО за угодою №НЮК-249-ТА від 26.01.2011 про заміну кредитора у зобовязанні, відступило право вимоги ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ зобовязання щодо сплати розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, а ТОВ НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ в свою чергу за угодою №199/07-12 від 02.07.2012 відступило таке право ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС.

За змістом статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За умовами статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за угодою №199/07-12 від 02.07.2012 та відповідно до вказаних приписів чинного законодавства України, ТОВ СОВАГРО у договорі поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 поручилось перед ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС за виконання обов'язку ТОВ КРИМСЬКИЙ. При цьому, сторонами погоджено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вже вище зазначалось, у пунктах 8.2, 8.3 договору купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008 сторони домовились, що за прострочення виконання зобовязання покупець зобовязаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Нарахування санкцій за прострочення виконання зобовязань за даним договором здійснюється без обмеження строку.

За таких обставин, позивачем правомірно та арифметично вірно нараховано пеню за несвоєчасне виконання ТОВ КРИМСЬКИЙ взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару за договором купівлі-продажу №204-02-2008 від 18.02.2008, а відтак судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з відповідачів пені у розмірі 45779,98 грн за період з 27.12.2008 по 23.05.2013.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що позивачем заявлено до солідарного стягнення з відповідачів інфляційні втрати за період з грудня 2008р. по травень 2013р. та 3% річних за період 27.12.2008 по 23.05.2013, тобто за період, який не був охоплений рішенням Господарського суду Кіровоградські області від 12.02.2009 у справі №17/5 (стягнуто інфляційні втрати за період з вересня 2008р. по листопад 2008р., а 3% річних за період з 20.08.2008 по 26.12.2008), судова колегія вважає, що позивачем обґрунтовано та арифметично правильно нараховано інфляційні та 3% річних, а відтак висновок місцевого господарського суду щодо солідарного стягнення з відповідачів заявлених суми є цілком правомірним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявний договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) №26-07/12-5 від 26.07.2012, укладений між ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (замовник) та адвокатом ОСОБА_2 (виконавець), додаткова угода до нього за № 1 від 15.12.2016, акти прийому-передачі документів від 26.07.2012, 15.12.2016, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката (а.с. 73-79, 82).

З акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 14.08.2017 вбачається, що загальна вартість виконаних послуг склала 8000 грн. Вказана сума сплачена позивачем платіжним дорученням №96 від 26.07.2012, у реквізиті "призначення платежу" якого міститься посилання на договір №26-07/12-5 від 26.07.2012 (а.с. 80-81).

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих ним послуг та розмір вартості комплексу цих правових послуг, який є обгрунтованим, розумним та співмірним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що він не отримував позовну заяву з додатками та заяву про збільшення розміру позовних вимог, як на підставу порушення судом норм процесуального права, до уваги колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ "КРИМСЬКИЙ" є 28214, Кіровоградська область, Новгородківський район, село Тарасівка (а.с. 57-61). Саме за цією адресою позивачу було надіслано позовну заяву з додатками та заяву про збільшення розміру позовних вимог, що підтверджується фіскальними чеками та описами вкладення у цінний лист (а.с. 10-11, 71-72). Більш того, така ж сама адреса зазначена самим скаржником в апеляційній скарзі.

Крім того, як свідчать матеріали справи, ухвали суду, які суд першої інстанції також направляв на адресу: 28214, Кіровоградська область, Новгородківський район, село Тарасівка, були отримані ТОВ "КРИМСЬКИЙ".

Твердження скаржника щодо його необізнаності про прийняття Господарським судом Кіровоградської області рішення суду від 12.02.2018 у справі №17/5, спростовується наявними у матеріалах справи документами, які свідчать про проведення органом державної виконавчої служби дій, направлених на його виконання та які не могли бути вчинені за відсутності боржника. Крім того, із змісту рішення Господарського суду Кіровоградської області вбачається, що «відповідач до суду не зявився, причини неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №32368 від 28.01.2009 (а.с. 40)».

Доводи скаржника щодо поганої чутливості ходу судового засідання в режимі відеоконференції спростовуються наявним у матеріалах справи записом такого засідання.

Посилання ТОВ "КРИМСЬКИЙ" на неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, що полягає у недосліджені оригіналів доказів, а саме: двох угод про заміну кредитора №НЮК-249-ТА від 26.01.2014, №119/07-12 від 02.07.2012 та договору поруки №17-08-2016 від 17.08.2016 не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки згідно з протоколом судового засідання від 11.10.2017 суд здійснював дослідження наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 107- на звороті), в тому числі і завірених належним чином копій зазначених правочинів, та в оскарженому рішенні зазначив, що вказані докази сумніву у суду не викликають (абзац другий мотивувальної частини рішення суду на а.с. 116).

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, у звязку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" про солідарне стягнення з ТОВ "СОВАГРО" та ТОВ "КРИМСЬКИЙ" 69668,07 грн.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 11.10.2017 не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 126, 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 11.10.2017 у справі №916/1909/17 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "КРИМСЬКИЙ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, та у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 27.04.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко