ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. Справа № 914/188/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «СМІО» за № 22/03/18 від 22.03.2018 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2018 року (рішення виготовлено та підписано 07.03.2018 року, суддя Березяк Н.Є.)

у справі № 914/188/18

за позовом: Фермерського господарства «Меринос-Захід», с. Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області

до відповідача: Приватного підприємства «СМІО», м. Стрий Львівської області

про стягнення 53 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача:не зявився;

від відповідача: зявився;

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Меринос-Захід» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Приватного підприємства «СМІО» про стягнення 53000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.03.2018 року у справі № 914/188/18 позов Фермерського господарства «Меринос-Захід» задоволено. Суд виніс рішення, яким стягнув з Приватного підприємства «СМІО» на користь Фермерського господарства «Меринос-Захід» 53000,00 грн. заборгованості та 1762,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням Приватне підприємство «СМІО» подало апеляційну скаргу за № 22/03/18 від 22.03.2018 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2018 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не було дотримано засад рівності учасників судового процесу, не було надано право відповідачу на реалізацію належних прав, передбачених ст. 46 ГПК України. Крім цього, апелянт стверджує, що ПП «СМІО» не отримувало товар за накладними № 4 від 30.04.2015 року на суму 20 400,00 грн., № 5 від 05.05.2015 року на суму 30 000,00 грн.

Позивачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 8 від 19.04.2018 року, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2018 року залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Сторони явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Фермерське господарство «Меринос-Захід» поставило Приватному підприємству «СМІО» у період з 21.04.2015 по 19.05.2015 товар на загальну суму 139750,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1 від 21.04.2015 на суму 24900,00 грн.; №2 від 28.04.2015 на суму 20450,00 грн.; №4 від 30.04.2015 на суму 20400,00 грн.; №5 від 05.05.2015 на суму 30000,00 грн.; №6 від 19.05.2015 на суму 44000,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідач у справі взяті на себе зобовязання щодо оплати товару виконав частково в загальному розмірі 86750,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, зокрема: від 26.06.2015 р. на суму 7900,00 грн., від 07.08.2015 р. на суму 10000,00 грн., від 21.08.2015 р. на суму 20000,00 грн., від 28.09.2015 р. на суму 20000,00 грн., від 18.12.2015 р. на суму 5000,00 грн., від 11.01.2016 р. на суму 16850,00 грн., від 04.02.2016 р. на суму 7000,00 грн.

02 серпня 2017 року позивач надіслав відповідачу претензію-вимогу про оплату 53000,00 грн., яку останній отримав 05.08.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25).

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Частинами першою та другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли взаємні права та обовязки з приводу позадоговірної поставки товару (барани породи мериноландшаф), які відповідач отримав на загальну суму 139750,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №1 від 21.04.2015 р., №2 від 28.04.2015, №4 від 30.04.2015 р., №5 від 05.05.2015 р. та №6 від 19.05.2015 р., які долучено до матеріалів справи. Зазначені накладні, в графі «отримав», містять відтиски печатки Приватного підприємства «СМІО» та підписи, без зазначення прізвищ осіб, які підписували накладні.

Матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем отриманого товару, згідно зазначених вище накладних.

Враховуючи те, що відповідач частково оплатив отриманий товар, згідно зазначених накладних, в розмірі 86750,00 грн., відтак суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 53000,00 грн. боргу за позадоговірну поставку товару

Необґрунтованими є твердження апелянта про те, що ПП «СМІО» не отримувало товар за накладними № 4 від 30.04.2015 року на суму 20 400,00 грн., № 5 від 05.05.2015 року на суму 30 000,00 грн. Адже, зазначені накладні в графі «отримав», містять відтиски печатки Приватного підприємства «СМІО». Матеріали справи не містять доказів викрадення печатки Приватного підприємства «СМІО».

Посилання апелянта на те, що накладні № 4 від 30.04.2015 року на суму 20 400,00 грн., № 5 від 05.05.2015 року на суму 30 000,00 грн. не супроводжувались ветеринарними свідоцтвами, не можуть свідчити про те, що згідно згаданих накладних відповідач не отримував товар.

Також, необґрунтованими є твердження апелянта про те, що позивачем не було отримано претензію про сплату боргу. Адже, в матеріалах справи міститься опис вкладення у цінний лист від 02.08.2017 року (а.с. 23), з якого вбачається, що позивачем на адресу відповідача направлялась претензія-вимога. Зазначену претензію-вимогу відповідач отримав 05.08.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25).

Щодо тверджень апелянта про те, що суд першої інстанції виніс рішення у даній справі без участі представника відповідача, який належним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи, у звязку з чим, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.02.2018 року у даній справі позовну заяву Фермерського господарства «Меринос-Захід» було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 26.02.2018 року, встановлено відповідачу впродовж 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Зазначена ухвала суду була отримана відповідачем 09.02.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

26.02.2018 року Господарським судом Львівської області, у судовому засіданні, встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проти позову не заперечив, відзиву на позов не подав. Також, судом було встановлено, що відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, який закінчувався 26.02.2018 року. Враховуючи те, що останній день строку для подання відповідачем відзиву припав на день судового засідання (26.02.2018 року), з метою належного дотримання прав та інтересів сторін, суд відклав розгляд справи на 07.03.2018 року.

07.03.2018 року Господарським судом Львівської області було винесено рішення у даній справі за відсутності відповідача.

Згідно ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не було подано до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Враховуючи те, що розгляд даної справи було визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а сторони у встановлений строк не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відтак суд першої інстанції правомірно розглянув справу без виклику представників сторін у судове засідання, що не суперечить нормам ГПК України.

Поданий відповідачем відзив на позов, який датований 12.03.2018 року, а отриманий судом -15.03.2018 року, тобто поданий після дати, яка була встановлена для подання відзиву на позов та після винесення рішення у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2018 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.В задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «СМІО» за № 22/03/18 від 22.03.2018 року відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 07.03.2017 року у справі № 914/188/18 залишити без змін.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.04.2018 року.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Хабіб М.І.