ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" квітня 2018 р. Справа № 07/138-38.1

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

представників сторін:

від стягувача (заявника): ОСОБА_1

від боржника: ОСОБА_2

від органу ДВС: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні 19.04.2018р.

скаргу дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 07/138-38.1

за позовом дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 21 705 900 грн.

(в судовому засіданні 19.04.2018р. оголошено перерву до 20.04.2018р.)

встановив: дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду із скаргою №31/13-560 від 16.02.2018р. (вх№01-50/7/18) на бездіяльність органу (посадових осіб) державної виконавчої служби, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК Газ України стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у грудні 2017р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816; визнати неправомірною бездіяльність відповідальної особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК Газ України грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника у грудні 2017р., пропорційно до належної ДК Газ України суми за наказом господарського суду Волинської області від 03.03.2011р. №07/138-1 у зведеному виконавчому провадженні №51936816; зобовязати посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України здійснити розподіл та перерахувати на користь ДК Газ України стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у грудні 2017р., пропорційно до належної ДК Газ України суми за наказом господарського суду Волинської області від 03.03.2011р. №07/138-1 у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

Крім того, стягувач просить постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та направити її відповідним органам для притягнення їх до дисциплінарної та (або) кримінальної відповідальності.

Обгрунтовуючи подану скаргу, стягувач зазначає, що при списанні органом ДВС коштів з рахунків боржника у грудні 2017р. у ВП №40022768, що входить до зведеного ВП №51936816, не були розподілені та перераховані кошти на користь ДК Газ України всупереч вимогам до ст.ст. 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження", в звязку з чим стягувач був позбавлений можливості на отримання належних йому на підставі рішення суду коштів.

Ухвалою суду від 21.02.2018р. було відкладено вирішення питання про прийняття скарги дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вх..№01-50/7/18 від 19.02.2018р.) на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до повернення матеріалів справи до господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 12.04.2018р. у звязку із поверненням матеріалів справи №07/138-38.1 з Рівненського апеляційного господарського суду, скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" призначено до розгляду в засіданні на 19.04.2018р. з повідомленням про день та час його проведення скаржника, боржника та орган ДВС.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги, викладені у скарзі, підтримав та просив скаргу задовольнити.

Представник органу ДВС в судовому засіданні та у відзиві на скаргу (вх.№01-55/3971/18 від 18.04.2018р.) проти скарги заперечив та просив відмовити у її задоволенні. При цьому зазначив, що у зв'язку із тим, що виконавче провадження № 28694996 на час списання коштів (у грудні 2017 року) було зупинено (поновлено 13.02.2018), дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 відповідають вимогам законодавства.

Представник боржника ДКП "Луцьктепло" в поясненнях на скаргу (вх.№01-55/4050/18 від 19.04.2018р.) та в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, посилаючись на те, що в діях державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається бездіяльність, яка полягає у неперерахуванні списаних з рахунків ДКП "Луцьктепло" коштів на користь ДК Газ України пропорційно до належної суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні, як це передбачено ст. 46 Закону України Про виконавче провадження.

В судовому засіданні 19.04.2018р. було оголошено перерву до 20.04.2018р. для надання боржником доказів щодо перерахування коштів, відповідно до ч.3 ст.216 ГПК України.

20.04.2018р. представники сторін в судове засідання не зявилися.

20.04.2018р. на адресу суду, через канцелярію, від боржника - ДКП "Луцьктепло" надійшло клопотання (вх.01-55/4068) про долучення до матеріалів справи доказів перерахування коштів, списаних державним виконавцем у грудні 2017р. одному стягувачу - ТОВ "Тепелен", а саме: копії виписок по рахунку, копії картки рахунку за грудень 2017р. та розрахунку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши додані до скарги докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши у судовому засіданні 19.04.2018р. пояснення представника стягувача, боржника та органу ДВС, господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Волинської області від 13.10.2010р. у справі № 07/138-38.1. позов дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України було задоволено частково: стягнуто з державного комунального підприємства Луцьктепло на користь дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 20387562 грн. ( в тому числі, 20000 000грн. основного боргу, 146482грн. пені та 241080грн. 3% річних), а також 23951грн. 23 коп. витрат по сплаті державного мита та 221грн.67коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду видано наказ №07/138-1 від 03.03.2011р.

14.09.2011р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 28694996.

07.08.2017р. державним виконавцем зупинено виконавче провадження ВП №28694996 на підставі п. 10 ч.1 ст. 34, ст. 35 Закону України Про виконавче провадження, у звязку із включенням боржника до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання.

Постановою державного виконавця від 11.08.2016р. виконавче провадження ВП №28694996 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51936816.

Також у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні наказ господарського суду Рівненської області від 22.10.2012р. № 5019/1121/12 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ТОВ "Тепелен" заборгованості (постанова державного виконавця від 11.08.2016р. ВП № 40022768 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 51936816) та наказ господарського суду Волинської області від 11.08.2014р. № 903/336/14-1 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості.

13.06.2017р., 10.08.2017р., 29.08.2017р., 06.10.2017р. державним виконавцем були винесені постанови у зведеному виконавчому провадженні № 51936816 (ВП № 40022768) про арешт коштів, які містяться на рахунках ДКП "Луцьктепло", відкритих в установах банку.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.10.2017 у справі № 07/138-38.1, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2017р., визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 07.08.2017р. про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 28694996, а постанову від 07.08.2017р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28694996 визнано недійсною. Вказана ухвала суду набрала законної сили 25.10.2017р.

В силу ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Незважаючи на те, що ухвала набрала законної сили, а представник органу ДВС приймав участь в судових засіданнях 25.10.2017 року та 14.12.2017 року, виконавче провадження № 28694996 не було поновлене.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2018р. скаргу ДК «Газ України» задоволено, визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у невинесенні постанови про поновлення виконавчого провадження № 28694996 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 03.03.11 № 07/138-1 та зобовязано орган ДВС винести постанову про поновлення вказаного виконавчого провадження.

13.02.2018р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 28694996 з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 03.03.11 № 07/138-1.

07.02.2018р. на адресу ДК «Газ України» надійшов лист ДКП «Луцьктепло» від 31.01.18р. №448/08, в якому боржник повідомив скаржника, що у грудні органом ДВС з рахунків ДКП «Луцьктепло» у рамках виконавчого провадження № 40022768, що входить до зведеного виконавчого провадження № 51936816, списано суму 2 918 001,96 грн., а саме: 15.12.17 з рахунку в АТ «Укрсиббанк» - 179 877,55 грн; 18.12.17 з рахунку в ПАТ «Кредобанк» - 255 894,19 грн; 18.12.17 з рахунку в ПАТ «Укргазбанк» - 306 390,59 грн; 20.12.17 з рахунку в ПАТ «Приватбанк» - 2 175 839,63 грн.

Однак, державним виконавцем не були перераховані кошти на рахунок ДК «Газ України», стягнуті з рахунків боржника у грудні 2017 року.

Факт списання та перерахування вказаних коштів стягувачу ТОВ "Тепелен" підтверджується копіями виписок по рахунку, копією картки рахунку за грудень 2017р. та розрахунком, наданих суду боржником.

Тобто, кошти були перераховані лише одному стягувачу в рамках зведеного виконавчого провадження. А виконавче провадження № 28694996 про стягнення заборгованості з ДКП «Луцьктепло» на користь ДК «Газ України» в цей час було зупинено, всупереч вимогам ухвали господарського суду від 25.10.17 у справі № 07/138-38.1, якою визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Таким чином, у звязку з несвоєчасним поновленням виконавчого провадження № 28694996, стягувач - ДК «Газ України» не отримав грошових коштів, пропорційно до суми за наказом господарського суду Волинської області від 03.03.11 № 07/138-1.

Статтею 124 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 115 Господарського процесуального кодексу України, встановлено імперативний припис, згідно якого судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Засадами виконавчого провадження, згідно ст. 2 Закону України Про виконавче провадження, є: верховенство права, обовязковість виконання рішень, законність, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців тощо.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. (ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону).

Згідно ст. 30 Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Статтею 45 Закону України Про виконавче провадження врегульовано розподіл стягнутих з боржника грошових сум. Згідно з нормою цієї статті розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Статтею 46 Закону України Про виконавче провадження врегульовано черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів. Згідно з нормою цієї статті у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоровя, а також у звязку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, повязані з трудовими правовідносинами;4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обовязкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у пяту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, повязані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

У відповідності із п.п.1, 11, 12, 13, 14, 15 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012р. за № 489/20802, стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках(далі - депозитний рахунок).

При надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа повинна не пізніше наступного робочого дня повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення.

Після цього не пізніше наступного робочого дня відповідальна особа повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис.

У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов'язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону.

У разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження (додатки 6, 7) (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні.

У разі якщо розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням має розмір більше одного аркуша, його сторінки прошиваються, нумеруються та на зворотному боці останнього аркуша скріплюються печаткою органу державної виконавчої служби із зазначенням кількості аркушів.

Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця.

Перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

Платіжне доручення підписується начальником органу державної виконавчої служби та відповідальною особою або приватним виконавцем.

Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

У разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Розрахунок державного виконавця затверджується начальником органу державної виконавчої служби (кошти розподіляються на підставі розрахунку державного виконавця та перераховуються на підставі розпорядження).

Представником органу ДВС не надано суду доказів в підтвердження факту перерахування органом ДВС у виконавчому провадженні № 51936816 списаних у грудні 2017 року коштів з рахунку боржника на користь ДК "Газ України".

Водночас, сума коштів в розмірі 2918001,96грн., списана у грудні 2017 року, не задовольняла вимог усіх стягувачів, а була перерахована лише одному стягувачу у зведеному виконавчому провадженні № 51936816, що підтверджується копіями виписок по рахунку, копією картки рахунку за грудень 2017р. та розрахунком ДКП "Луцьктепло".

Враховуючи зазначені норми закону державний виконавець зобовязаний був у передбачений законодавством строк винести розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням та скласти відповідний розрахунок, передбачений п. 15 Інструкції. А оскільки стягнутої суми було недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги повинні були задовольнятися пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Всупереч цьому, вказаних дій органом ДВС здійснено не було.

Отже, в результаті бездіяльності посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України стягувач позбавлений можливості на отримання належних йому на підставі рішення суду коштів.

Крім того, ухвалою господарського суду від 15.01.2018р., залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.04.2018р., визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у нездійсненні розподілу та неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів на користь ДК "Газ України", стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом № 07/138-1 від 03.03.2011р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816 та зобов'язано орган ДВС здійснити розподіл та перерахуваня цих коштів.

Стягувач вказує, що відповідного розподілу та перерахування коштів, пропорційно заявлених ДК «Газ України» вимог у зведеному виконавчому провадженні на підставі ухвали господарського суду Волинської області від 15.01.18 у справі №07/138-38.1 органом ДВС також не здійснено.

Також, ухвалою господарського суду від 20.04.2018р. визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, які полягають у несвоєчасному винесенні постанови про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.02.2018р у виконавчому провадженні №28694996. з примусового виконання наказу господарського суду Волинської області від 03.03.2011р. №07/138-1.

Заперечення представника органу ДВС щодо неперерахування списаних коштів ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у грудні 2017р. в звязку із зупиненням ВП №28694996, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки постанову від 07.08.2017р. про зупинення вчинення виконавчих дій визнано недійсною згідно ухвали господарського суду від 25.10.2017р. та постанови РАГС від 14.12.2017р. А виконавче провадження №28694996 було поновлене органом ДВС лише 13.02.2018р. Кошти з рахунків боржника були списані у грудні 2017 р. - 15.12.2017р., 18.12.2017р. та 20.12.2017р., тобто після визнання недійсною постанови, якою було зупинено виконавче провадження №28694996. Відтак, такі кошти могли бути розподілені, однак, органом ДВС таких дій вчинено не було, що свідчить про бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності із частиною 1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1 та 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищезазначене, бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо нездійснення розподілу на користь ДК Газ України стягнутих з рахунків ДКП "Луцьктепло" грошових коштів у грудні 2017р та неперерахуванні цих коштів на рахунок стягувача (заявника) пропорційно до належної частки ДК Газ України у зведеному ВП №51936816 є неправомірною, а тому суд приходить до висновку про задоволення скарги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

Крім того, згідно ч.3 ст. 246 ГПК України, суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 234, 246, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

1. Скаргу дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК Газ України стягнутих з рахунків ДКП "Луцьктепло" грошових коштів у грудні 2017р. у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

3. Визнати неправомірною бездіяльність відповідальної особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК Газ України грошових коштів, стягнутих з рахунків ДКП "Луцьктепло" у грудні 2017р., пропорційно до належної ДК Газ України суми за наказом господарського суду Волинської області від 03.03.2011р. №07/138-1 у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

4. Зобовязати посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити розподіл та перерахувати на користь ДК Газ України стягнуті з рахунків ДКП "Луцьктепло" грошові кошти у грудні 2017р., пропорційно до належної ДК Газ України суми за наказом господарського суду Волинської області від 03.03.2011р. №07/138-1 у зведеному виконавчому провадженні №51936816.

5. Постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Надіслати окрему ухвалу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст.255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Згідно ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.04.2018р.

Суддя О. Г. Слободян