ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018м. ДніпроСправа № 904/850/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Благодійного фонду "Придніпровський продовольчий банк", селище Горького, Дніпровський район, Дніпропетровська область

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 27 219,98 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 7/10-114 від 17.01.2018 р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність № 10/13-806 від 28.12.2017 р.

Суть спору:

Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Благодійного фонду "Придніпровський продовольчий банк" (далі - відповідач) про стягнення 25 490,49 грн. заборгованості, 1227,71 грн. пені, 119,42 грн. 3 % річних, 382,36 грн. інфляційних та витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/850/18, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2018 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, вимог суду, викладених в ухвалах суду не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2018 р. та 19.03.2018 р. надіслані на адресу відповідача, що зазначена у ОСОБА_1 з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (52052, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Горького; ) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію господарського суду. Згідно з реєстром № 48 поштових відправлень господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2018 р. та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень судова повістка з ухвалою суду отримана відповідачем 13.03.2018 р. (а.с. 36), що може вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Представник третьої особи у судове засідання письмові пояснення стосовно позовних вимог суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.04.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2017 р. у справі № 904/8616/17 (яке на момент розгляду справи є чинним та набрало законної сили - 26.12.2017 р.) визнано укладеним Договір про пайову участь замовників на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра (далі - Договір) між Дніпропетровською міською радою (міська рада) та Благодійним фондом "Придніпровський продовольчий банк" (забудовник).

Предметом даного Договору є здійснення оплати забудовником величини пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Дніпра (далі величина пайової участі) шляхом перерахування грошових коштів до спеціального фонду міського бюджету у звязку із фактичним розміщенням магазину за адресою: вул. Агнії Барто, 17 К (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору сторони, керуючись частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України, домовились, що всі умови цього договору розповсюджують свою дію на відносини (які за своєю суттю є предметом договору), які виникли між сторонами до його укладення.

Згідно п. 2.1. Договору величина пайової участі з розрахунком (Додаток № 1 до даного Договору) становить 25 490,49 грн. без ПДВ.

Забудовник зобовязаний перерахувати величину пайової участі у розвитку інфраструктури м. Дніпра, яка визначена п. 2.1. даного договору та відповідним розрахунком, до спеціального фонду міського бюджету на умовах, визначених договором (п. 3.2.1. Договору).

В силу вимог п. 4.1. Договору забудовник сплачує величину пайової участі, вказану у п. 2.1. даного договору, у строки згідно із графіком (Додаток № 2 до Договору) до спеціального фонду міського бюджету за наступними реквізитами: Одержувач: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, м. Дніпро; Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпро; МФО 805012; ; р/р 0002; Код бюджетної класифікації: 24170000 Надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту".

Пунктами 6.6., 6.7. Договору визначено, що невідємною частиною даного Договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста (Додаток № 1 до Договору). Невідємною частиною договору є Графік сплати величини пайової участі (Додаток № 2 до Договору).

Згідно умов Додатку № 2 до Договору Графіку сплати забудовником пайової участі на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра у звязку з фактичним розміщенням магазин за адресою: вул. Агнії Барто, 17 К (обєкт) складає 25 490,49 грн. величини пайової участі, що підлягає сплаті протягом пяти робочих днів з моменту укладення Договору.

З матеріалів справи вбачаться, що позивачем направлено письмову вимогу № 10/15-17 від 24.01.2018 р. щодо сплати коштів пайової часті відповідно до умов Договору, яка залишена відповідачем без відповіді (а.с. 18).

Таким чином, відповідач порушив зобов'язання в частині своєчасної та повної оплати коштів пайової часті визначених в Договорі по обєкту "Фактичне розміщення магазину по вул. Агнії Барто, 17 К", в зв'язку із чим у останнього утворилась заборгованість в розмірі 25 490,49 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача складає 25 490,49 грн., докази погашення якого в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що за несвоєчасну або неповну сплату коштів пайової участі забудовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

На підставі п. 5.3. Договору позивачем нараховано відповідачу до сплати пеню в розмірі 1227,71 грн. (за період з 04.01.2018 р. - по 01.03.2018 р.)

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобовязання, продавець може вимагати від покупця, а останній зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

За неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань, позивачем нараховано до сплати відповідачу 3 % річних у сумі 119,42 грн. (за період з 04.01.2018 р. - по 01.03.2018 р.) та інфляційних в сумі 382,36 грн. (за січень 2018 р.).

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру пені, 3 % річних та інфляційних, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 25 490,49 грн. заборгованості, 1227,71 грн. пені, 119,42 грн. 3 % річних, 382,36 грн. інфляційних.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Благодійного фонду "Придніпровський продовольчий банк" (52052, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Горького; ) на користь Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75; ) 25 490,49 грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста дев'яносто грн. 49 коп.) - заборгованості, 1227,71 грн. (одна тисяча двісті двадцять сім грн. 71 коп.) - пені, 119,42 грн. (сто дев'ятнадцять грн. 42 коп.) - 3 % річних, 382,36 грн. (триста вісімдесят дві грн. 36 коп.) - інфляційних, 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України 23 квітня 2018 р.