КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Справа№ 910/8540/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Марченко В.М.;

відповідача - Алексенко В.Ю.;

третьої особи - Котовський В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2017 р.

у справі № 910/8540/17 (суддя - Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області

про стягнення 415948,35 грн

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - позивач) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - відповідач) про про стягнення з відповідача заборгованості за користування майном у розмірі 2 548,35 грн та 413 400,00 грн неустойки.

В процесі розгляду справи позивач звернувся до місцевого суду із заявою про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 10 191,71 грн заборгованості за користування майном, 413 400,00 грн неустойки, 1 009,73 грн пені та 2 140,26 грн штрафу.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач, на думку позивача, не зважаючи на те, що термін дії договору оренди державного майна закінчився, продовжує користуватись цим майном, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.11.2017 р. у даній справі позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про повну відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази припинення договору оренди від 12.05.2015 р. № 1700, укладеного між третьою особою та відповідачем, а тому у відповідності до п. 10.4 укладеного договору вищезазначений договір є пролонгованим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" прийнято до провадження у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий суддя), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л. та призначено до розгляду на 18.01.2018 р.

Ухвалою суду від 18.01.2018 р. розгляд справи відкладено до 13.02.2018 р. у зв`язку з неявкою представників відповідача.

У розгляді справи неодноразово оголошувалися перерви у судових засіданнях через прохання учасників справи відкласти розгляд справи у зв'язку з врегулюванням спору шляхом укладення мирової угоди.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 р. було відкладено розгляд справи до 17.04.2018 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.05.2015 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - орендар) було укладено договір оренди № 1700 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно загальною площею 2 кв.м., що перебуває на балансі Моторвагонного депо Фастів-1 ДТГО "Південно-західна залізниця" (далі - балансоутримувач) та розташоване за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Галафеєва, 1.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786, становить за базовий місяць розрахунку - листопад 2014 року 318,77 грн.

Як передбачено п. 3.6 укладеного договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім відповідно до пропозицій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж у наступному співвідношенні 70 % - до державного бюджету, 30 % - балансоутримувачу.

Відповідно до п. 3.11 договору, у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Цей договір діє з 12.05.2015 р. до 01.07.2015 р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань за ним (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 10.2 договору умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Пунктом 10.4 договору сторони погодили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору при обов'язковій наявності дозволу уповноваженого договору управління, який надається на запит орендодавця.

Як передбачено п. 10.8 договору оренди, у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно з п. 10.9 договору оренди майно вважається поверненим орендарем орендодавцю або підприємству, вказаному орендодавцем, з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передасі про повернення майна покладається на орендаря.

12.05.2015 р. між сторонами було підписано та скріпленої їх печатками акт приймання-передачі державного майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду державне окреме, індивідуально визначене майно площею 2,0 кв.м., за адресою: Київська обл., м. Фастів, вул. Галафеєва, 1.

Однак між сторонами не було підписано акту приймання-передачі державного майна, відповідно до якого орендар повернув з оренди вказане майно.

10.03.2016 р. між сторонами було укладено додатковий договір до зазначеного договору оренди, за умовами якого строк дії договору продовжувався до 31.03.2016 р. (включно).

Крім того, вказаним додатковим договором сторони погодили замінити назву Моторвагонного депо Фастів-1 ДТГО "Південно-західна залізниця" на Виробничий підрозділ Моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", та встановили, що орендодавцем майна є позивач, який на підставі відповідного акту від 18.03.2016 р. передав відповідачу вищезазначене майно в оренду.

Розмір орендної плати відповідно до п. 3.1 додаткового договору встановлено в розмірі 7 068,98 грн без ПДВ за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року.

Пунктом 3 вказаного додаткового договору передбачено, що орендна плата 100 % перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім; одержувач коштів - виробничий підрозділ Моторвагонне депо Фастів-1.

Виробничим підрозділом Моторвагонне депо Фастів-1 регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» було виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 3 від 30.05.2016 р. на суму 727,72 грн за розміщення банкомата за грудень 2015 року та рахунок-фактуру № 4 від 30.05.2016 р. на суму 1 820,63 грн за розміщення банкомата за січень - березень 2016 року.

Відповідач здійснив перерахування вказаних коштів лише 04.05.2017 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 439417115, № , № 439417410 та № 43418422.

Однак станом на час розгляду судом даної справи відповідач не повернув позивачу майно, що є предметом вказаного договору оренди.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, після закінчення строку дії договору оренди майно за відповідним актом позивачу не повернув, заборгувавши відповідно за період з квітня 2016 року по червень 2017 року орендну плату в сумі 10 191,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згілно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як передбачено ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Таким чином, зобов'язання зі сплати орендної плати за користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень.

Докази підписання акта приймання-передачі приміщень з оренди після 31.03.2016 р. відсутні, відтак відповідач продовжує користуватися орендованим приміщенням та зобов'язаний сплачувати орендну плату.

Здійснивши аналіз умов укладеного договору оренди № 1700 нерухомого майна від 12.05.2015 р. та додаткового договору від 10.03.2016 р., колегія суддів дійшла висновку про те, що вказаний договір оренди діє стосовно розрахунків по орендній платі до дати повернення орендованого майна.

Враховуючи те, що відповідач, в порушення зазначених норм права та умов укладеного договору оренди свої зобов'язання щодо сплати орендних платежів не виконував неналежним чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 10 191,71 грн за користування орендованим приміщенням за період з квітня 2016 року по червень 2017 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 413 400,00 грн неустойки, 1 009,73 грн пені та 2 140,26 грн штрафу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 3.7 договору сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу, визначеному п. 3.6 у співвідношені відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8 договору оренди у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

Згідно з п. 10.11 договору оренди, якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, протягом місяця з дня розірвання або припинення дії даного договору орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі 300 мінімальних заробітних плат за користування майном за час прострочення.

Як передбачено п. 3.11 договору, закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 2 ст. 343 ГК України обмежують граничний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Таку ж правову позицію підтримує і Верховний Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Так, пеня нарахована позивачем відповідними періодами, при цьому, тривалість цих періодів не перевищує шестимісячного строку, який передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 413 400,00 грн неустойки, 1 009,73 грн пені та 2 140,26 грн штрафу є обгрунтованими, розмір їх перевірений судом, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору, а тому підлягає задоволенню.

Стосовно доводів скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази припинення договору оренди від 12.05.2015 р. № 1700, укладеного між третьою особою та відповідачем, а тому у відповідності до п. 10.4 договору вищезазначений договір є пролонгованим, колегія суддів зазначає наступне.

10.03.2016 р. між сторонами було укладено додатковий договір до договору оренди, за умовами якого строк дії договору продовжувався до 31.03.2016 р. (включно).

Листом від 30.05.2016 р. № РПЧ-8/1381 позивач направив відповідачу проект додаткового договору оренди.

30.06.2016 р. листом № 53/07/563 відповідач повідомив позивача про відмову підписати додатковий договір та зазначив про те, що договір оренди від 12.05.2015 р. № 1700 вважається таким, що втратив чинність.

У зв'язку з відмовою відповідача підписати додатковий договір та відмовою сплатити кошти за оренду приміщення понад три місяця підряд, позивач повідомив відповідача про закінчення терміну дії договору оренди № 1700 від 12.05.2015 р. та необхідність повернути майно протягом 3 робочих днів, що підтверджується листом № РПЧ-8/2318 від 18.08.2016 р.

27.02.2017 р. листом № 75/3-08/1179 відповідач повідомив позивача про припинення дії договору № 1700 від 12.05.2015 р.

Отже, твердження скаржника, що укладений договір оренди № 1700 від 12.05.2015 р. пролонгований є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2017 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 08.11.2017 р. у справі № 910/8540/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.04.2018 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко