ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 рокуСправа № 912/708/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. при секретарі судового засідання Солдатовій К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/708/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, буд. 67

про стягнення 33205,64 грн,

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 14-66 від 14.04.17;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 07/01-68 від 16.04.18.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") подано позовну заяву з вимогою стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ВАТ "Кіровоградгаз") 33205,64 грн заборгованості, яка складається: 30474,75 грн пені та 2730,89 грн 3% річних, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 30.12.2015 №16-011-В, в частині оплати за переданий газ у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду від 28.03.2018 поданий позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 912/708/18 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 24.04.2018.

Відповідачем подано до матеріалів справи відзив від 16.04.2018 № 07/1249 на позовну заяву з додатками, у відповідності до змісту якого позовні вимоги заперечено повністю з наступних підстав та заявлено клопотання про зменшення розміру пені.

Так, відповідач вказує, що між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ВАТ "Кіровоградгаз" було укладено ряд договорів, а саме: Договір постачання природного газу № 16-011-В 30.12.2015, Договір розподілення природного газу № 14-43-ПР від 30.01.2014 та Договір купівлі-продажу природного газу № 13-362-Н від 04.01.2013.

Станом на 16.02.2016 відповідачем була здійснена переплата за умовами договорів №14-43-ПР від 30.01.2014 та № 13-362-Н від 04.01.2013 в розмірі 861 079,54 грн, проте позивачем не було проведено зарахування зустрічних вимог і закриття заборгованості за Договором № 16-011-В. Враховуючи вище викладене, відповідач вважає, що в період з 16.02.2016 по 21.03.2016 ВАТ"Кіровоградгаз" належним чином виконувало умови договору № 16-011-В та не мало заборгованості жодного дня, як зазначає позивач у своєму розрахунку.

Крім того, за твердженням відповідача, позивач мав можливість здійснити зарахування зустрічних вимог та провести зарахування сум переплати за Договорами № 13-362-Н та № 14-43-ПР, шляхом зарахування оплати за Договором № 16-11-В, як самостійно, так і на підставі відповідних заяв відповідача № 08-1037 від 29.02.2016 та № 08/1445 від 21.03.2016.

В судовому засіданні 24.04.2018 оголошено перерву до 24.04.2018 до 14:15 год.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримано повністю у відповідності до поданого позову та з урахуванням всіх поданих письмових доказів; представником відповідача заперечено позовні вимоги відповідно до обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та з урахуванням всіх поданих письмових доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Кіровоградгаз (Споживач) укладено договір постачання природного газу № 16-011-В (далі по тексту - Договір).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором використовується Споживачем для забезпечення власних потреб об'єктів, яку знаходяться на балансі Споживача.

Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ в обсязі до 167,335 тис. куб., у т.ч. по місяцях: січень 2016 - 71,791 тис.куб.м.; лютий 2016 - 54,844 тис. куб.м.; березень 2016 - 40,700 тис. куб.м.; І квартал 2016 - 167,335 тис. куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) газ обсягом до 22,170 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року (включно) газ обсягом до 1,760 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 червня 2016 року по 30 червня 2016 року (включно) газ обсягом до 1,100 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року (включно) газ обсягом до 1,100 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 серпня 2016 року по 30 серпня 2016 року (включно) газ обсягом до 1,100 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року (включно) газ обсягом до 1,100 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 жовтня 2016 року (включно) газ обсягом до 24,600 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року (включно) газ обсягом до 55,000 тис.куб.м.

Постачальник додатково передає Споживачу з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року (включно) газ обсягом до 68,191тис.куб.м. (пункт 2.1. Договору, з врахуванням додаткових угод № 1 від 26.01.2016, № 2 від 26.02.2016, № 3 від 31.03.2016, № 4 від 29.04.2016, № 5 від 31.05.2016, № 6 від 30.06.2016, № 7 від 29.07.2016, № 8 від 31.08.2018, № 9 від 30.09.2016, № 10 від 31.10.2016, № 11 від 30.11.2016).

Відповідно до положень пункту 3.1. Договору (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) Постачальник передає Споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАт "Національні акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордорні України та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПГС в газотранспортну систему.

Приймання-передача газу, переданого Постачальник Споживачеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3. Договору).

За змістом пункту 3.4. Договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику підписані та скріплені печаткою Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов'язується повернути Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою. У разі не підписання Постачальником акту приймання-передачі газу, Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини не підписання акта.

Умовами Договору, а саме пунктом 6.1. (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016) сторони узгодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) наступного за місцем поставки газу.

Відповідно до пункту 6.3. Договору сторони погоджуються, що в платіжних дорученнях Споживач повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього Договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору, з врахуванням додаткових угод № 1 від 26.01.2016, № 2 від 26.02.2016, № 3 від 31.03.2016, № 4 від 29.04.2016, № 5 від 31.05.2016, № 6 від 30.06.2016, № 7 від 29.07.2016, № 8 від 31.08.2018, № 9 від 30.09.2016, № 10 від 31.10.2016, № 11 від 30.11.2016).

У відповідності до наданих позивачем ОСОБА_3 приймання-передачі природного газу, оформлених сторонами згідно умов Договору, позивачем передано, а відповідачем прийнято імпортний природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", для забезпечення власних потреб:

- у січні 2016 року в обсязі 71,791 тис. куб. м. загальною вартістю 566 250,08 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, а.с. 33);

- у лютому 2016 року в обсязі 54,844 тис. куб. м. загальною вартістю 422 116,72 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 29.02.2016, а.с. 34);

- у березні 2016 року в обсязі 40,966 тис. куб. м. загальною вартістю 316 088,74 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.03.2016, а.с. 35);

- у квітні 2016 року в обсязі 12,630 тис. куб. м. загальною вартістю 94 800,78 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 30.04.2016, а.с. 36);

- у травні 2016 року в обсязі 1,174 тис. куб. м. загальною вартістю 7 793,48 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.05.2016, а.с. 37);

- у червні 2016 року в обсязі 0,903 тис. куб. м. загальною вартістю 6 072,49 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 30.06.2016, а.с. 38);

- у липні 2016 року в обсязі 0,718 тис. куб. м. загальною вартістю 4 828,40 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.07.2016, а.с. 39);

- у серпні 2016 року в обсязі 0,329 тис. куб. м. загальною вартістю 2 403,14 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.08.2016, а.с. 40);

- у вересні 2016 року в обсязі 0,482 тис. куб. м. загальною вартістю 3 259,28 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 30.09.2016, а.с. 41);

- у жовтні 2016 року в обсязі 23,063 тис. куб. м. загальною вартістю 163 728,85 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, а.с. 42);

- у листопаді 2016 року в обсязі 55,322 тис. куб. м. загальною вартістю 452 688,86 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 30.11.2016, а.с. 43);

- у грудні 2016 року в обсязі 68,191 тис. куб. м. загальною вартістю 584 915,12 грн (ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу від 31.12.2016, а.с. 44).

ОСОБА_4 підтверджують виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором своєчасно та у повному обсязі.

Проте відповідач свої зобов'язання по остаточному розрахунку за фактично переданий газ здійснював несвоєчасно, тобто з порушенням умов пункту 6.1. Договору (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 31.03.2016).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором позивач звернувся до господарського суду із даним позовом про стягнення з відповідача пеню та 3% річних.

Розглядаючи позовні вимоги, господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Нормами статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з приписами статей 655, 692 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Згідно статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також відповідно частини 2 цієї ж статті, у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Зокрема, стаття 601 Цивільного кодексу України передбачає припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог визначені положеннями статті 602 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень даної статті не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про стягнення аліментів, щодо довічного утримання (догляду), у разі спливу позовної давності, в інших випадках встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. З приписів статті 601 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязання може, але не повинно, припинятися за заявою однієї із сторін. Крім того, за змістом зобовязального права, та на підставі системного аналізу статей 526-532 Цивільного кодексу України у звязку зі ст. 601 Цивільного кодексу України, слід зробити висновок, що такий взаємозвязок за заявою однієї із сторін може здійснюватися лише у разі згоди на це іншої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 19.01.2011 у справі 01/95-38 (6/61-38)).

Відповідач, у відзиві на позов, зазначає про відсутність у нього заборгованості за поставлений газ по Договору №16-011-В від 30.12.2015, посилаючись на заяви № 08/1037 від 29.02.2016 та № 08/1445 від 21.03.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог (а. с. 45-46).

Представник позивача не заперечив факту зарахування зустрічних однорідних вимог сторін по вказаній заяві та як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором від 30.12.2015 № 16-011-В самостійно здійснив вказане зарахування (а.с.29-32).

Зокрема, позивачем зараховано 01.03.2016 суму в розмірі 566250,08 грн за заявою відповідача від 29.02.2016 № 08/1037 та 22.03.2016 суму в розмірі 290263,03 грн за заявою відповідача від 21.03.2016 № 08/1445 (а.с. 45, 46).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Обов'язок сплатити штрафні санкції у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання встановлено також в ст. 230 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання вимоги.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В пункті 8.2. Договору № 16-011-В від 30.12.2015 сторони обумовили, що у разі невиконання Споживачем умов п.6.1 цього Договору, він зобов'язується сплатити Постачальнику крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 30474,75 грн та 3% річних у розмірі 2730,89 грн (а.с. 29-32), господарський суд дійшов висновку, що він відповідає зазначеним нормам законодавства та, відповідно, вимога про стягнення яких підлягають задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій, то господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідачем у заявленому клопотанні лише зазначено, що нарахування штрафних санкцій виникли у першу чергу з невчасною сплатою населенням за спожитий природний газ. В той же час відповідачем не надано господарському суду доказів на підтвердження того, що прострочення погашення заборгованості сталось з причин, які не залежали від відповідача, крім того відповідачем не доведено, що штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні зі збитками позивача. Також відповідачем не підтверджено належними доказами його майновий стан.

З огляду на викладене у господарського суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, буд. 67, ідентифікаційний код 03365222) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 30474,75 грн пені та 2730,89 грн 3% річних, а також 1762,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б Хмельницького, буд. 6; Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Володарського, буд. 67.

Повне рішення складено 02.05.2018.

Суддя В.В.Тимошевська