ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018м. ДніпроСправа № 904/251/18
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Афанасійовича, м. Дніпро

про стягнення 240 003,29 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Коваленко С.О., довірнеість № 233 від 17.02.2016 р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Афанасійовича (далі - відповідач) про стягнення 69 900,90 грн. - плати за користування об'єктом лізингу, 170 102,39 грн. - збитків та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/251/18 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2018 р.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2018р. та 22.02.2018р. розгляд підготовчого засідання відкладено на 22.02.2018 р. та на 13.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2018 р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 17.04.2018 р.

Представник позивача у судові засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про проведення засідань без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позову, відзив на позов суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.04.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Островським Юрієм Афанасійовичем (лізингоодержувач, відповідач) укладений Договір про фінансовий лізинг № 00005917 (надалі за текстом - Договір), відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW CaddyGP Combi 1.2 TSI, шасі № WV2ZZZ2KZCX047547, двигун № СВZ 751277 (далі - Об'єкт лізингу), а відповідач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу та сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (далі - План відшкодування), що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 21 490,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 4298,00 доларів США.

Відповідач відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі за текстом - Умови лізингу), що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Відповідно до п. 6.5. Умов лізингу, щомісячний платіж здійснюється на рахунок, значений Позивачем, не пізніше 15-го (п'ятнадцятого) календарного дня, вказаного у Плані відшкодування.

Також, відповідач зобов'язувався відповідно до п. 4.4. Умов лізингу відшкодувати всі втрати, понесені в результаті експлуатації Об'єкта лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог позивача щодо експлуатації /або передачі Об'єкта лізингу.

Згідно з п. 9.2. Умов лізингу, відповідач зобов'язаний повністю відшкодувати витрати на технічне обслуговування Об'єкту лізингу.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача. Відповідач зобов'язувався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Згідно із п. 13.6 Умов лізингу, у випадку відмови відповідача від повернення Об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач мав право вилучити Об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.5 Умов лізингу, відповідач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені позивачем, у зв'язку із вилученням (поверненням) Об'єкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, пов'язані з вилученням об'єкта лізингу.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали: - пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1. Умов лізингу); - штрафні санкції, що підлягають сплаті відповідачем за нагадування про несплату, надіслані позивачем відповідачеві у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу); - компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема, витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, несплачених відповідачем у відповідності до Договору (п. 8.2.3. Умов лізингу).

Відповідно до п. 12.6.1. Умов Договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

Відповідно до п. 8.3.1. Умов Договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови нездійснення оплати, Договір підлягає розірванню відповідно до п. 12.6.1. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Договором.

З огляду на вищенаведене, направлення позивачем вимог про сплату лізингових платежів слід розуміти, як подовження строку виконання зобов'язання.

11.09.2015 року відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення Об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № .0005917 від 04.08.2015 р.

Відповідно до п. 12.7. Умов лізингу, день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від Договору, визначається Позивачем у відповідному повідомленні/вимозі.

29.09.2015 р. співробітником компанії ТОВ "Експрес Мото Україна" була здійснена спроба поставки вимоги за вказаною в накладній адресою. Проте, здійснити доставку вимоги не вдалося, оскільки за місцезнаходженням Відповідача знаходиться будинок в нежитловому стані, осіб для вручення не знайдено.

Відповідно до п. 12.9. Договору, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Крім того, п. 8.2.2. та п. 8.3.2. Договору встановлено обов'язок погасити заборгованість протягом 3 (трьох) днів з дня отримання Вимоги.

Відповідно до п. 20.5 Договору всі повідомлення Сторони відправляють за адресою, вказаною у Контракті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою.

Згідно п.12.13 Умов лізингу у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12, Договір вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення Стороною на адресу іншої Сторони.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем вимогу було направлено відповідачу 29.09.2015 р., то згідноп. 12.13. Умов лізингу, Договір вважається розірваним 13.10.2015 р.

Згідно п. 12.10 Умов лізингу, у будь-якому випадку дострокового припинення дії Договору, позивач прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу.

Зважаючи на те, що Вимога вважається отриманою 13.10.2015 р. останнім днем погашення заборгованості мало бути 16.10.2015 р., поверненням Об'єкта лізингу - 27.10.2015 р.

Відповідно до п. 12.9. Договору, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобов'язався повернути Об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу Позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги Позивача про таке повернення. Крім того, п. 8.2.2. та п. 8.3.2. Договору встановлено обов'язок погасити заборгованість протягом 3 (трьох) днів з дня отримання Вимоги.

Таким чином, як було зазначено, позивач намагався самостійно шляхом направлення відповідних повідомлень, вимог, проведення переговорів забезпечити виконання зобов'язань відповідачем.

Проте, відповідачем не було вчинено жодних дій на погашення існуючого зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку за підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів.

Згідно п. 13.6. Умов лізингу, якщо позивач не зможе здійснити своє право на вилучення повернення), як передбачено у пункті 13, він матиме право на вилучення Об'єкта лізингу у заповідача в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

20.11.2015 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис № 1663 про повернення Об'єкта фінансового лізингу.

03.12.2015 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

13.09.2017 р. державним виконавцем постановлено акт опису та арешту транспортного засобу.

15.09.2017 р. державним виконавцем постановлено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, Об'єкт лізингу повернуто лише 13.09.2017 р., що підтверджується відповідним Актом державного виконавця від 13.09.2017 р.

За результатами проведення торгів, відповідно Договору купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля від 14.11.2017, на рахунок позивача було зараховано кошти в розмірі 167 146, 84 грн.

Станом на момент подання позовної заяви Об'єкт лізингу повернуто 13.09.2017 р., проте з порушенням терміну встановленого Договором, зобов'язання за договором не виконані.

Відповідно 6.3. Умов лізингу позивач та відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі що підлягають виплаті за Договором на користь позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ "Креді Агріколь Банк"), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Таким чином, при укладанні між сторонами Договору, позивач сподівався отримати доходи впродовж дії договору, при належному виконані умов Договору відповідачем у вигляді процентів комісій, які входять до складу лізингового платежу.

Відповідачем залишаться невиплаченими проценти і комісії за лізинговими платежами за період з лютого 2016 року по серпень 2017 року.

Відповідно до п. 6.17 Умов Договору сторони погоджуються, що у випадку розірвання Контракту/відмови від Контракту за ініціативою позивача відповідно до пункту 12, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

Таким чином, відповідач повинен компенсувати позивачу щомісячні платежі за фактичний час користування Об'єктом лізингу, а саме:

- щомісячний лізинговий платіж за лютий 2016 року на суму 4213,70 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00317859 від 02.02.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за березень 2016 року на суму 4264,37 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00321404 від 04.03.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за квітень 2016 року на суму 4150,66 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00325038 від 05.04.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.04.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за травень 2016 року на суму 3967,71 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00328806 від 06.05.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.05.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за червень 2016 року на суму 3894,07 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00332148 від 03.06.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.06.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за липень 2016 року на суму 3792,22 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00335452 від 05.07.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.07.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за серпень 2016 року на суму 3728,10 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00339825 від 02.08.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.08.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за вересень 2016 року на суму 3837,86 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00342157 від 01.09.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.09.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за жовтень 2016 року на суму 3759,19 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00347107 від 03.10.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.10.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за листопад 2016 року на суму 3630,87 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00350342 від 01.11.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.11.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за грудень 2016 року на суму 3569,06 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00352277 від 01.12.2016 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.12.2016 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за січень 2017 року на суму 3663,14 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00357600 від 05.01.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.01.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за лютий 2017 року на суму 3634,40 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00360613 від 01.02.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за березень 2017 року на суму 3572,04 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00363863 від 01.03.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за квітень 2017 року на суму 3477,48 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00367390 від 03.04.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.04.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за травень 2017 року на суму 3342,91 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00370474 від 03.05.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.05.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за червень 2017 року на суму 3238,49 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00373527 від 01.06.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.06.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за липень 2017 року на суму 3130,10 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00376498 від 03.07.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.07.2017 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за серпень 2017 року на суму 3034,53 грн., відповідно до рахунку-фактури № 00381580 від 01.08.2017 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.08.2017 р.;

Отже, відповідач зобов'язаний компенсувати позивачу плату за користування Об'єктом лізину в сумі 69 900,90 грн.

Згідно із ч. 1. ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно із ч. 3. ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 4.1. Договору позивач зберігатиме за собою право власності на Об'єкт лізингу, в той час, як відповідач матиме право на експлуатацію Об'єкта лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати цей Договір та вимагати повернення Об'єкта Лізингу).

Пункт 8.2.3. Договору вказує, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за Договором, до відповідача застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, мові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем відповідності до Договору.

В свою чергу п. 8.6. Договору, зазначає, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або не належним виконанням стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції.

У зв'язку із систематичним порушенням умов Договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до Плану відшкодування, позивач відмовився від Договору і висунув вимогу про сплату відповідачем заборгованості за Договором, а також про повернення Об'єкту лізингу, про що Позивач проінформував відповідача вимогою від 04.08.2015 року. При цьому, у своєму листі позивач встановив строки для сплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання вимоги, повернення Об'єкту лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня отримання цього повідомлення.

Однак Об'єкт лізингу в зазначений строк повернуто не було, зобов'язання з оплати заборгованості за Договором не виконані.

Відповідно до п. 16.1. Договору незалежно від завершення виконання цього Контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього Контракту, усі витрати та збитки (включити ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього Контракту, а також операціям запланованими в рамках виконання цього Контакту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

Отже, враховуючи протиправну поведінку відповідача та його явне небажання виконувати умови Договору, неможливість за рахунок власних виробничих ресурсів стягнути заборгованість за Договором та повернути Об'єкт лізингу, який є власністю позивача, та враховуючи спеціалізацію на ринку, позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором змушений був звернутись до спеціалізованих організацій: ТОВ "Юридична компанія "Трепл Сі" з метою надання послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також повернення Об'єкта лізингу, ТОВ "Автосоюз" з метою зберігання транспортного засобу.

У зв'язку із цим, позивач поніс витрати, що підтверджуються наступними документами:

- ТОВ "Юридична компанія "Трепл Сі" за Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р.; - ТОВ "Автосоюз" за Договором відповідального зберігання від 01.09.2014 р. на загальну суму 86 805,47 грн.

Також, позивач поніс витрати у зв'язку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ "Юридична фірма Вернер" з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді, що підтверджується Договором про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 р. на загальну суму 6 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відшкодування таких витрат прямо передбачено укладеним між сторонами Договором.

Отже, стягнення реальних збитків в розмірі 92 805,47 грн., завданих позивачеві, внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем є правомірним, оскільки наявні всі ознаки цивільно-правового правопорушення: 1) протиправна поведінка відповідача, яка виражалась у невиконанні умов договору та закону (відповідач не повернув Об'єкт лізингу позивачу у визначений умовами Договору строк); 2) збитків, а саме витрати позивача, пов'язані з стягненням заборгованості за Договором та поверненням Об'єкта лізингу; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення Об'єкта лізингу, позивач самостійно був змушений вчинити дій спрямовані на спонукання відповідача виконати свої зобов'язання за Договором, проте такі дії не мали наслідком виконання своїх зобов'язань відповідачем. В зв'язку з цим, позивач був змушений звернутись до спеціалізованих організацій з метою супроводження процесу стягнення заборгованості та повернення Об'єкта лізингу); 4) вина відповідача (яка підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону та договору).

Таким чином, через порушення своїх зобов'язань за Договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що виникли у зв'язку з відновленням його порушеного права як власника Об'єкта лізингу у розмірі 92 805,47 грн. (реальні збитки, надалі за текстом - збитки).

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно 6.3. Умов лізингу позивач та відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором на користь позивача, відображають справедливу вартість Об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання Договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ "Креді Агріколь Банк"), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

Відповідно до п. 12.9 Договору у випадку припинення лізингу відповідач зобов'язаний оплатити будь-яку різницю між вартістю об'єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано позивачем в результаті продажу об'єкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишились. Сторони погодили, що зазначена сума є упущеною вигодою позивача.

Отже, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент продажу Об'єкту лізингу становила 77 296,92 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № 59101-00392947 від 29.11.2017 р. Та підлягає сплаті відповідачем на підставі п. 12.9. Договору.

3 огляду на вищенаведене, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, Договір було припинено і завдано позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 77 296,92 грн.

Таким чином, стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 77 296,92 грн., завданих позивачеві, внаслідок неналежною виконання зобов'язань відповідачем є правомірним, адже тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток від Договору, та наявні всі ознаки господарського правопорушення: 1) протиправна поведінка відповідача, яка виражалась у невиконанні умов договору та закону (несплата щомісячних лізингових платежів, неповернення Об'єкту лізингу позивачу ні в добровільному, ні в примусовому порядку); 2) збитків, а саме упущена вигода, яку зазнав позивач; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення Об'єкта лізингу, позивач був змушений припинити дію договору, що має наслідком те, що він не може отримати грошові кошти, на отримання яких розраховував при укладанні Договору); 4) вина відповідача (яка підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону та договору, відсутністю будь-яких повідомлень з боку відповідача, щодо причин невиконання таких зобов'язань).

Таким чином, через порушення своїх зобов'язань за Договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат позивача, що виникли у зв'язку з відновленням його порушеного права (реальні збитки) та упущеної вигоди, що складає 170 102,39 грн. - збитків.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 69 900,90 грн. - плати за користування об'єктом лізингу, 170 102,39 грн. - збитків.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Афанасійовича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1 В, офіс В; ) 69 900,90 грн. (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот грн. 90 коп.) - плати за користування об'єктом лізингу, 170 102,39 грн. (сто сімдесят тисяч сто дві грн. 39 коп.) - збитків, 3600,04 грн. (три тисячі шістсот грн. 04 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України "23 " квітня 2018 р.