ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/1592/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

при секретарі судового засідання Лихошерст І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., судді Василишин А.Р., Грязнов В.В.) та на рішення Господарського суду Вінницької області від 24.07.2017 (суддя Банаська О.О.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп"

до Вінницької міської ради

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Капітал",

про визнання недійсним п. 6.1.6. додатку № 3 до рішення від 31.11.2012 № 1042

та визнання договору оренди земельної ділянки укладеним

та зустрічним позовом Вінницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп"

про визнання договору оренди земельної ділянки укладеним

за участю:

позивача: Кизенко Д.О. (договір пор надання правової допомоги від 17.01.18)

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" (далі - позивач), уточнивши свої вимоги, просило скасувати пункту 6.1.6 додатку № 3 до рішення 26-ої сесії 6-го скликання Вінницької міської ради (далі-відповідач) від 31.11.2012 № 1042 та визнати укладеним між позивачем та відповідачем договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,5622 га, кадастровий номер :03:034:0084, цільове призначення для комерційного використання, на якій розміщено належну позивачу на праві власності автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію, яка розташована за адресою: м.Вінниця, провулок Костя Широцького, 14д, з дати набрання рішенням суду законної сили, у редакції запропонованій позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний пункт додатку до рішення відповідача суперечить приписам чинного законодавства, оскільки розмір орендної плати за земельну ділянку передану позивачу згідно вказаного рішення відповідача не повинен перевищувати 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у зв'язку з чим спірний пункт додатку до рішення відповідача підлягає скасуванню, так як є незаконним та порушує права позивача. При цьому позивач вказує на те, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення з позивачем договору оренди землі через незгоду встановлення орендної плати на рівні 3 % від нормативної грошової оцінки.

Відповідач звертаючись із зустрічним позовом, уточнивши свої вимоги, просив визнати укладеним між ним та позивачем, з дня набрання рішенням суду законної сили, договір оренди цієї земельної ділянки, у редакції запропонованій відповідачем.

В обґрунтування зустрічного позову, відповідач посилався на те, що позивач не підписав запропонований відповідачем проект договору оренди землі внаслідок незгоди встановлення орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки, у зв'язку з чим, договір підлягає укладенню в судовому порядку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Вінницької області від 24.07.2017 первісний позов задоволено частково, визнано недійсним пункт 6.1.6 додатку № 3 до рішення 26-ої сесії 6-го скликання Вінницької міської ради від 31.11.2012 № 1042, в іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 вище вказане рішення суду скасовано частково в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та в цій частині прийнято нове, яким зустрічний позов задоволено. В іншій частині вказане рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати вище вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову та в цій частині прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а також скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення зустрічного позову та залишити в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач посилався на те, що укладаючи договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості, позивач розраховував на отримання земельної ділянки на тих самих умовах, за яких вона була у користуванні у попереднього користувача, а саме, що орендна плата за землю буде складати 3 % від грошової оцінки землі. Відтак позивач вважає спірний пункт рішення відповідача таким, що порушує його права, а тому він підлягає скасуванню з одночасним укладенням договору оренди землі на умовах запропонованих позивачем. Також позивач зазначає, що на спірні правовідносини поширюється частина 7 статті 181 Господарського кодексу України, згідно якої відповідач повинен укласти з позивачем договір оренди землі на його умовах, а запропонований відповідачем проект договору оренди землі не відповідає вимогам Податкового Кодексу України та Типовому договору оренди землі, який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220. Крім того позивач посилається на те, що його комплекс не є пальним у розумінні пункту 2.4 рішення відповідача від 27.12.2011 № 612, а тому ставка орендної плати у розмірі 12 % від грошової оцінки землі не може застосовуватися.

Поданий від імені відповідача відзив на касаційну скаргу не підписаний, що в силу положень статті 295 ч.3 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судових рішень.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення попередніх інстанцій, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 24.11.2005 року між відповідачем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Капітал" (орендар, третя особа) було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в користування земельну ділянку по вул. Щорса,14-А в м. Вінниці площею 0,5622га для комерційного використання (реконструкції автозаправного пункту та експлуатації автомобільної газонаповнювальної компресорної станції) терміном на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Договір зареєстровано у Вінницькій філії ДЗК 28.02.2006 за № 35.

В подальшому відповідно до договору купівлі-продажу від 15.03.2012 третя особа (продавець) продала, а позивач купив належне продавцю на праві власності нерухоме майно, розташоване за адресою: Вінницька область, м.Вінниця, провулок Щорса, будинок 14д, загальною площею 41,1 м кв., яке складається з оперативної (літ.А) пл. 41,1 кв. м, навісу (№1), блоку технічного обладнання (№2); огорожи (№3), а також рухоме майно в кількості 57 позицій згідно переліку. Комплекс, що відчужується, розташований на земельній ділянці площею 0,5622га, що знаходиться в оренді згідно договору оренди землі від 24.11.2005, кадастровий номер земельної ділянки :03:034:084, який зареєстровано 28.02.2006 в Вінницькій регіональній філії Центру ДЗК за реєстраційним номером 35. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. 15.03.2012 за реєстраційним номером 965.

03.04.2012 за позивачем було зареєстровано право власності на комплекс на підставі договору купівлі-продажу № 965 від 15.03.2012.

Згідно п. 5 додатку №3 до рішення 26 сесії 6 скликання відповідача №1042 від 30.11.2012 (далі-Рішення) вирішено, у зв'язку з відчуженням нерухомого майна (договір купівлі-продажу від 15.03.2012) розірвати договір оренди земельної ділянки від 28.02.2006 року №35, що укладений з третьою особою на земельну ділянку площею 0,5622га для комерційного використання (реконструкції автозаправного пункту та експлуатації автомобільної газонаповнювальної компресорної станції) на вул. Щорса, 14-А у м. Вінниці, шляхом укладання додаткової угоди.

27.12.2012 між відповідачем та третьою особою укладено угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки від 28.02.2006 № 35.

Відповідно до п. 6 додатку №3 до Рішення передано в орендну земельну ділянку позивачу площею 0,5622 га для комерційного використання (реконструкція автозаправного пункту та експлуатації автомобільної газонаповнювальної компресорної станції) на вул. Щорса, 14-А у м. Вінниці, строком на 10 років.

Пунктом 6.1.6 Рішення встановлено орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Додатком № 4 до рішення відповідача № 1103 від 26.12.2012 у зв'язку з присвоєнням поштової адреси (рішення виконавчого комітету Вінницької місткої ради від 12.11.2009 №2534) внесено зміни в п.6 додатку 3 Рішення відповідно до якого позивачу передано в оренду земельну ділянку площею 0,5622га для комерційного використання на вул. Щорса, 14-А, у м. Вінниці, змінивши адресу земельної ділянки з вул. "Щорса-14-А" на "провулок Щорса, 14-д".

Рішенням відповідача № 71 від 25.12.2015 "Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниці" провулок Щорса в м. Вінниці перейменовано на провулок Костя Широцького в м. Вінниці.

28.12.2012 до відповідача надійшло звернення позивача від 24.12.2012 вих. №446-Ф, в якому було повідомлено, що ставку орендної плати в розмірі 12%, встановлену рішенням відповідача, позивач вважає несправедливою, та посилаючись на статтю 120 Земельного кодексу України, звертається з проханням розглянути можливість зменшення розміру орендної плати.

На дане звернення Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради надано відповідь від 02.01.2013 №05-00-010-53, у якій повідомлено, що відповідно до ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. В додаток до листа додано проект договору оренди від 28.01.2013.

Листом № 112/4 від 12.03.2013 позивач повідомив відповідача про отримання проекту договору оренди земельної ділянки та наголошено на невірному визначенні відсоткової ставки посилаючись на ст. 120 Земельного кодексу України. В додаток до даного листа додано протокол розбіжностей від 11.03.2013 до договору оренди земельної ділянки від 28.01.2013.

У відповідь на вказаний лист позивача, Департаментом архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради надано відповідь № 05-00-010-16387 від 15.04.2013 про те, що умови та розмір орендної плати встановлюється відповідно до норм Податкового кодексу (розділ XIII) та договору оренди земельної ділянки у відповідності до норм чинного законодавства, тому застосування норм ст. 120 Земельного Кодексу України при вирішенні даного питання є безпідставним, тому що даною статтею передбачено перехід права на земельну ділянку, у разі набуття права на будівлю і споруду, в даному випадку, право користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Наявність розбіжностей сторін у ставці орендної плати при укладенні договору оренди землі стало причиною виникнення даного спору між сторонами зі справи.

Задовольняючи первісний позов в частині скасування спірного пункту Рішення, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився апеляційний суд, виходив з того, що спірний пункт Рішення суперечить приписам земельного та цивільного законодавства, а тому порушує права позивача, у зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним. Відмовляючи в іншій частині первісного позову та зустрічного позову, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами є необґрунтованими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та приймаючи нове рішення у цій частині, апеляційний суд свій висновок мотивував тим, що існує рішення відповідача від 2712.2011 № 612, яким встановлено розмір орендної плати для такої категорії осіб, як позивач, у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке є чинним, а тому запропонований відповідачем проект договору оренди землі у його редакції, є таким, що відповідає вимогам чинного законодавств та підлягає укладенню в судовому порядку.

Однак судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, виходячи із наступного.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Приймаючи оскаржену постанову суд апеляційної інстанції свій висновок мотивував тим, що існує рішення відповідача від 2712.2011 № 612, яким встановлено розмір орендної плати для такої категорії осіб, як позивач, у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке є чинним, а тому, за висновками цього суду, запропонований відповідачем проект договору оренди землі у його редакції, є таким, що відповідає вимогам чинного законодавств та підлягає укладенню в судовому порядку.

Разом з тим цим судом не зазначено на підставі яких доказів він дійшов висновку про те, що позивача за первісним позовом слід віднести до такої категорії осіб, для якої орендна плата за землю встановлюється у розмірі 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32 - 34, 43, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, у редакції, чинній на час прийняття оскарженої постанови, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

За вказаних обставин постанову суду апеляційної інстанції належить скасувати, а справу належить передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Енергогруп" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 у справі Господарського суду Вінницької області №902/1592/15 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.М. Мачульський

Судді І.В. Кушнір

Є.В. Краснов