РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Харків Справа №913/36/18

Провадження №14/913/36/18

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.

секретар судового засідання Медуниця Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський завод «Полімер», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк

про стягнення 245369 грн. 17 коп.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганський завод «Полімер» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (далі відповідач) заборгованість за договором поставки №АМК-1333-2013-пст від 11.06.2013 в розмірі 245369 грн. 17 коп., з яких:

- 225570 грн. 56 коп. основний борг;

- 3986 грн. 11 коп. 3% річних;

- 15812 грн. 50 коп. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №АМК-1333-2013-пст, а саме, несвоєчасну оплату вартості поставленого товару, у звязку з чим позивачем за порушення відповідачем взятого на себе грошового зобовязання нараховано та заявлено до стягнення 3 % річних у сумі 3986 грн. 11 коп. та інфляційні втрати у сумі 15812 грн. 50 коп.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву б/н від 15.02.2018, в якому зазначив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганський завод «Полімер» (постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат» (покупець) 11.06.2013 укладено договір поставки №АМК-1333-2013-пст. До вищевказаного договору між позивачем та відповідачем було укладено наступні додаткові угоди та специфікації: додаткова угода №1 від 01.07.2013, додаткова угода №2 від 11.07.2013, додаткова угода №3 від 15.07.2013, додаткова угода №4 від 17.07.2013, додаткова угода №5 від 04.06.2014, додаткова угода №6 від 31.08.2014, специфікація №1 від 30.08.2013, специфікація №2 від 30.09.2013, специфікація №3 від 21.10.2013, специфікація №4 від 05.11.2013, специфікація №5 від 08.11.2013, специфікація №6 від 15.01.2014, специфікація №7 від 30.01.2014, специфікація №8 від 12.02.2014.

Поставка товару здійснюється за цінами в національній валюті згідно з умовами поставки, зазначеними у специфікаціях та додаткових угодах. Покупець оплачує товар шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно з умовами, зазначеними у специфікаціях та додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 2.3 договору встановлено умови оплати: 100% попередня оплата. Оплата та поставка здійснюється на підставі виставленого рахунку.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє по 31.12.2014.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку на суму 5391033 грн. 60 коп., яку частково було сплачено в сумі 5135463 грн. 04 коп., що підтверджується позивачем.

За даними позивача заборгованість виникла по поставкам, які відбувалися за видатковими накладними: №335 від 04.07.2014, №352 від 19.08.2014, №363 від 29.08.2014 та №399 від 16.12.2014.

Як зазначає відповідач, поставка товару за видатковою накладною №335 від 04.07.2014 здійснювалась за додатковою угодою №3 від 15.07.2013.

Оплата товару, що поставляється по даній додатковій угоді, здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. Строк поставки товару за додатковою угодою - 20 календарних днів після 100 % передоплати (п.6 додаткової угоди №3).

За видатковою накладною №399 від 16.12.2014 поставка товару здійснювалась відповідно до умов, встановлених безпосередньо договором.

Відповідно до умов договору оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. Строк поставки товару - протягом 21 календарного дня з моменту 100 % передоплати (п. 2.5 договору).

Отже, як зазначає відповідач, право пред'явити вимогу на виконання зобов'язання по оплаті поставленого товару, виникло:

- за видатковою накладною №335 - 04.07.2014;

- за видатковою накладною №399 -16.12.2014.

Враховуючи викладене, відповідач, посилаючись на статті 257, 261 Цивільного кодексу України, за видатковою накладною №335 від 04.07.2014 перебіг позовної давності розпочався 04.07.2014 та закінчився 04.07.2017.

За видатковою накладною №399 від 16.12.2014 перебіг позовної давності розпочався 16.12.2014 та закінчився 16.12.2017.

Крім того, відповідач зазначив, що за видатковими накладними №352 від 19.08.2014 та №363 від 29.08.2014 поставка відбувалась згідно зі специфікацією №9 від 12.09.2014. Пунктом 4 специфікації встановлено, що оплата поставленої продукції здійснюється по факту поставки протягом 14 календарних днів. Відповідно, строк оплати продукції, яку було поставлено згідно з видатковою накладною №352 від 19.08.2014, настав 02.09.2014, а за видатковою накладною №363 від 29.08.2014 - 12.09.2014.

Отже, в даному випадку перебіг строку позовної давності по зобов'язанням, які виникли по поставці за видатковою накладною №352 від 19.08.2014, розпочався 03.09.2014 і закінчився 03.04.2017.

По зобов'язанням, які виникли по поставці за видатковою накладною №363 від 29.08.2014, перебіг строку позовної давності розпочався 13.09.2014 і закінчився 13.09.2017.

Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області 22.01.2018.

Тобто, по вищевказаним зобов'язанням сплив строк позовної давності, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищезазначеного, відповідач заявляє господарському суду про застосування позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач у відповіді на відзив б/н б/д зазначив, що не погоджується з відзивом відповідача, в якому останній заперечує проти позову тим, що позивачем був пропущений строк позовної давності в межах якого він мав право звернутися до суду із захистом своїх майнових прав, з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що поставка товару за видатковими накладними:

- №335 від 04.07.2014 була здійснена на підставі Додаткової угоди №3 від 15.07.2014;

- №352 від 18.08.2014 та №363 від 29.08.2014 була здійснена на підставі Специфікації №9 від 12.09.2014.

Це ствердження спростовується наступним.

Додаткова угода №3 укладена сторонами договору 15.07.2014, а видаткова накладна №335 - 04.07.2014.

Специфікація №9 укладена сторонами договору 12.09.2014, а видаткова накладна №352 - 18.08.2014 та видаткова накладна №363 - 29.08.2014.

Тобто, як стверджує відповідач, перша подія (поставка товару) за Договором сталася раніше, ніж визначення Сторонами умов поставки товару, які обумовлюються Сторонами та зазначаються у додаткових угодах або специфікаціях. Це суперечить чинному законодавству України та умовам Договору. Тому поставка товару за вищезазначеними видатковими накладними була здійснена без укладання специфікації або додаткової угоди, як того вимагають умови Договору, а відповідно до умов, встановлених безпосередньо Договором.

Також позивач зазначив, що відповідач, при визначенні перебігу строку позовної давності, застосовує норми ст. 538 Цивільного кодексу України та називає виконання зобовязань Сторонами за Договором як зустрічним виконанням зобов'язання. З даним ствердженням позивач не погоджується.

Крім того, позивач посилається на те, що умовами Договору визначені умови виконання зобовязань: для Покупця - 100% попередня оплата, для Постачальника - на протязі 21 календарного дня. Але, виконання зобовязання Постачальника не визначено ні строком, ні терміном. Отже, строк (термін) оплати умовами Договору не встановлений.

Оскільки поставка товару відбулася без здійснення попередньої оплати, сторони фактично змінили умови договору щодо порядку розрахунків за договором, погодившись, що поставка відбувається не на умовах попередньої оплати.

При цьому нового порядку та строків розрахунків за поставлений товар Сторони не передбачили, а з метою набуття позивачем права на вимогу виконання зобовязання в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, позивач 27.05.2017 надіслав на юридичну адресу відповідача лист №17/013 від 17.05.2017 з повідомленням про загальну суму заборгованості та проханням сплатити суму заборгованості протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги, відповідно до акту звірення розрахунків.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

При цьому перебіг строку позовної давності починається з наступного дня отримання відповідачем вимоги на виконання зобовязання.

Таким чином, позивач вважає вимоги щодо стягнення заборгованості за видатковими накладними: №335 від 04.07.2014; №352 від 19.08.2014; №363 від 29.08.2014; №399 від 16.12.2014 такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позивач у відповіді на відзив просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїх заперечення б/н від 16.03.2018 на відповідь на відзив відповідач зазначив, що вважає доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що строк дії спірного Договору поставки №АМК-1333-2013-пст, укладеного між сторонами, встановлено до 30.06.2014.

Як зазначає відповідач, Додатковою угодою №6 від 31.08.2014 строк його дії пролонговано до 31.12.2014. Тобто, з 01.01.2015 зі спливом строку дії договору, позивачу стало відомо про порушення його права через невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті, передбачених договором.

Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області 22.01.2018. Таким чином, по вищевказаним зобов'язанням сплив строк позовної давності, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до зобов'язань, які виникли на підставі договору поставки №АМК-1333-2013-пст.

Щодо посилання позивача на ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач зазначив, що ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплату), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №АМК-1333-2013-пст від 11.06.2013 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків, тобто, виходячи із правової природи цього договору та його змісту у даному випадку має місце зустрічне виконання зобов'язання, яке передбачає одночасне виконання кожною із сторін свого обов'язку, що спростовує думку позивача про те, що до даних правовідносин не можна застосувати положення ч. 2 ст. 538 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганський завод «Полімер» (далі - Постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат» (далі - Покупець) 11.06.2013 укладено договір поставки №АМК-1333-2013-пст (далі Договір).

До вищевказаного договору між позивачем та відповідачем було укладено наступні додаткові угоди та специфікації: додаткова угода №1 від 01.07.2013, додаткова угода №2 від 11.07.2013, додаткова угода №3 від 15.07.2013, додаткова угода №4 від 17.07.2013, додаткова угода №5 від 04.06.2014, додаткова угода №6 від 31.08.2014, специфікація №1 від 30.08.2013, специфікація №2 від 30.09.2013, специфікація №3 від 21.10.2013, специфікація №4 від 05.11.2013, специфікація №5 від 08.11.2013, специфікація №6 від 15.01.2014, специфікація №7 від 30.01.2014, специфікація №8 від 12.02.2014, які є невід'ємними частинами договору поставки №АМК-1333-2013-пст від 11.06.2013.

Пунктом 2.3 Договору встановлено умови оплати: 100% попередня оплата.

Згідно п. 2.4. Договору, оплата та поставка здійснюється на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п. 2.5. Договору, строк поставки протягом 21 календарного дня з моменту перерахування передоплати.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 8.1. Договору).

Строк дії договору з моменту підписання до 30.06.2014 (п. 8.2. Договору).

Додатковою угодою №6 від 31.08.2014 строк дії договору продовжено до 31.12.2014.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку на суму 5391033 грн. 60 коп., яку частково було сплачено в сумі 5135463 грн. 04 коп.

За даними позивача заборгованість виникла по поставкам, які відбувалися за видатковими накладними: №335 від 04.07.2014, №352 від 19.08.2014, №363 від 29.08.2014 та №399 від 16.12.2014.

Слід зазначити, що поставка товару за видатковою накладною №335 від 04.07.2014 здійснювалась за додатковою угодою №3 від 15.07.2013.

Оплата товару, що поставляється по даній додатковій угоді, здійснюється на умовах 100% попередньої оплати. Строк поставки товару за додатковою угодою - 20 календарних днів після 100 % передоплати (п. 6 додаткової угоди №3).

За видатковою накладною №399 від 16.12.2014 поставка товару здійснювалась відповідно до умов, встановлених безпосередньо договором.

Відповідно до умов договору оплата товару здійснюється на умовах 100% передоплати (п. 2.3. Договору).

Строк поставки товару - протягом 21 календарного дня з моменту передоплати (п. 2.5 Договору).

Отже, право пред'явити вимогу на виконання зобов'язання по оплаті поставленого товару, виникло:

- за видатковою накладною №335 - 04.07.2014;

- за видатковою накладною №399 -16.12.2014.

Враховуючи викладене, з огляду на ст. ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, за видатковою накладною №335 від 04.07.2014 перебіг позовної давності розпочався 04.07.2014 та закінчився 04.07.2017.

За видатковою накладною №399 від 16.12.2014 перебіг позовної давності розпочався 16.12.2014 та закінчився 16.12.2017.

За видатковими накладними №352 від 19.08.2014 та №363 від 29.08.2014 поставка відбувалась згідно зі специфікацією №9 від 12.09.2014. Пунктом 4 специфікації встановлено, що оплата поставленої продукції здійснюється по факту поставки протягом 14 календарних днів. Відповідно, строк оплати продукції, яку було поставлено згідно з видатковою накладною №352 від 19.08.2014, настав 02.09.2014, а за видатковою накладною №363 від 29.08.2014 - 12.09.2014.

Отже, перебіг строку позовної давності по зобов'язанням, які виникли по поставці за видатковою накладною №352 від 19.08.2014, розпочався 03.09.2014 і закінчився 03.04.2017.

По зобов'язанням, які виникли по поставці за видатковою накладною №363 від 29.08.2014, перебіг строку позовної давності розпочався 13.09.2014 і закінчився 13.09.2017.

Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області 22.01.2018.

Тобто, по вищевказаним зобов'язанням сплив строк позовної давності, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищезазначеного відповідач заявив господарському суду про застосування позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволені позовних вимог відмовити.

Оскільки оплата поставленого товару проведена не була, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача:

- 225570 грн. 56 коп. основний борг;

- 3986 грн. 11 коп. 3% річних;

- 15812 грн. 50 коп. інфляційні втрати.

Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 8.2 Договору встановлено, що строк дії спірного Договору поставки №АМК-1333-2013-пст, укладеного між сторонами, встановлено до 30.06.2014.

Додатковою угодою №6 від 31.08.2014 строк його дії пролонговано до 31.12.2014. Тобто, з 01.01.2015 зі спливом строку дії договору, позивачу стало відомо про порушення його права через невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті, передбачених договором.

Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області 22.01.2018. Таким чином, по вищевказаним зобов'язанням сплив строк позовної давності, встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до зобов'язань, які виникли на підставі договору поставки №АМК-1333-2013-пст від 11.06.2013.

Щодо посилання позивача на ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплату), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №АМК-1333-2013-пст від 11.06.2013 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України у тому числі щодо положень купівлі - продажу.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків, тобто, виходячи із правової природи цього договору та його змісту у даному випадку має місце зустрічне виконання зобов'язання, яке передбачає одночасне виконання кожною із сторін свого обов'язку, що спростовує думку позивача про те, що до даних правовідносин не можна застосувати положення ч. 2 ст. 538 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності сплив і про застосування наслідків спливу строку позовної давності подано заяву відповідачем, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганський завод «Полімер» до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про стягнення 245369 грн. 17 коп. відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст. 256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2018 року.

Суддя Є.А.Лісовицький