номер провадження справи 24/9/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2018 Справа № 908/42/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/42/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Неовак” (04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 81А, офіс 117, )

до відповідача публічного акціонерного товариства “Відрадненське” (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вулиця Перемоги,3, ).

про стягнення суми

СУТЬ СПОРУ:

09.01.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від 24.12.2017 за вих. № 24-12/17 товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОВАК" до публічного акціонерного товариства "ВІДРАДНЕНСЬКЕ" про стягнення з відповідача 43 178,90 грн. з яких: 38 500,00 грн. основного боргу, 2 967,14 грн. пені, 338,59 грн. 3% річних та 1 373,17 грн. інфляції.

Ухвалою суду від 09.01.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 29.01.2018 відкрито провадження у справі № 908/42/18 за правилами загального провадження, присвоєно справі номер провадження 24/9/18. Підготовче судове засідання призначено на 26.02.2018.

Ухвалою від 26.02.2018 продовжено підготовче засідання на тридцять днів, судове засідання призначено на 26.03.2018.

Ухвалою від 26.03.2018 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 18.04.2018.

У зв’язку з відсутністю представників сторін, враховуючи положення п. 3 ст. 222 ГПК України, розгляд справи здійснювався без допомоги звукозаписувального технічного засобу.

Станом на 28.03.2018 від позивача надійшла письмова заява № 23-3/18 від 23.03.2018 про зменшення розміру позовних вимог, в якій заявник вказує на те, що відповідач повністю оплатив існуючу заборгованість за поставлений товар, у зв’язку з чим позивач зменшує розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 38 500,00 грн. Однак, оскільки відповідач несвоєчасно виконав взяті на себе зобов’язання по оплаті поставленого товару, як по договору, так і по гарантійному листу від 05.01.2018 № 7, то позивач збільшує розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій. Станом на 23.03.2018 розмір пені становить 4 160,48 грн., 3% річних - 458,42 грн., інфляції - 2 287,12 грн. Отже, просить стягнути з відповідача суму пені – 4 160,48 грн.; 3 % річних – 458,42 грн. та інфляційні втрати – 2 287,17 грн.

Заява подана позивачем відповідно до вимог ст. 46 ГПК України, прийнята судом та задоволена.

Таким чином, предметом позову є стягнення з відповідача пені – 4 160,48 грн.; 3 % річних – 458,42 грн. та інфляційні втрати – 2 287,17 грн.

Станом на 19.03.2018 від відповідача надійшло письмове клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основної суми боргу в розмірі 38 500,00 грн. за відсутністю предмету спору. Штрафні санкції, що підлягають стягненню з ПАТ «Відрадненське», обчислювати за фактичний період прострочення виконання зобов'язання відповідно до контррозрахунків відповідача, наданих суду разом з відзивом на позовну заяву.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов’язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об’єктивному встановленню всіх обставин справи; з’являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов’язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов’язки, визначені законом або судом.

В судовому засіданні 18.04.2018 суд визнав наявні документи достатніми для об’єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. ст. 185, 240 ГПК України, прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

08.08.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «НЕОВАК» (Продавець) та публічним акціонерним товариством «Відрадненське» (покупець) укладено договір поставки № 245/17, за умовами якого (п. 1.1.) Продавець зобов’язується поставити і передати у власність Покупцю певний товар, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, предметом постачання є ветеринарні препарати, вакцини, обладнання (товар) згідно видаткових накладних (передача за якими товару Покупцю підтверджується довіреностями від останнього), які є невід'ємною частиною даного Договору.

У видаткових накладних може не зазначатися як підстава відпуску товару даний Договір, але якщо поставка товару відбулася в період його дії - до неї застосовуються умови цього Договору. При отриманні товару відповідні видаткові накладні підлягають підписанню представником Покупця, печатка не є обов'язковим реквізитом видаткової накладної, а тому може бути відсутня (п. 1.3.).

Згідно п. 2.1. договору, кількість та асортимент товару передбачається в видаткових накладних на кожну окрему поставку.

Пунктом 4.1. договору сторони узгодили, що Покупець оплачує поставлений Продавцем товар за цінами, які вказуються в рахунках та видаткових накладних на кожну окрему поставку. Продавець до моменту поставки товару Покупцю має право змінити ціни. Якщо Покупець прийняв товар (підписав видаткову накладну) - вважається, що ціни на товар, вказані у відповідних рахунку та видатковій накладній, погоджені Сторонами.

Загальна сума кожної поставки зазначається у відповідній видатковій накладній. Суму Договору складає сума вартості всього товару, що постачається Продавцем Покупцю на умовах цього Договору на протязі терміну його дії. Загальна сума Договору не обмежується (п. 4.3.).

Відповідно до п. 5.1. договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку в національній валюті України. Датою платежу вважається дата фактичного надходження коштів за поставку на розрахунковий рахунок Продавця, номер якого вказується у відповідному рахунку.

Порядок оплати: 100 % суми кожної поставки партії Товару сплачується по факту поставки, в термін 30 (тридцяти) календарних днів після переходу права власності на товар. Датою переходу права власності на товар вважається дата виписки відповідної видаткової накладної (п. 5.2.).

Згідно розділу 6 договору, даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року. Закінчення строку дії цього Договору не тягне за собою припинення зобов'язань по оплаті поставленого товару. Якщо сторони після спливу терміну дії Договору продовжують співпрацювати в сфері, визначеній розділом 1 цього Договору, та не заявляють про зміну або припинення умов Договору, вважається, що даний Договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік до 31 грудня, без укладення додаткової письмової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач 08.08.2017 поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 38 500,00 грн. Факт прийняття відповідачем товару підтверджується підписаною видатковою накладною № 1096 від 08.08.2017 та довіреністю на отримання товару № 317 від 08.08.2017.

Отже, взяте на себе зобов’язання по поставці товару позивач виконав у повному обсязі.

На оплату виставлено рахунок по замовленню № 1026 від 08.08.2017 на суму 38 500,00 грн. Проте, оплата товару у строк, визначений договором, здійснена не було, у зв’язку з чим позивач звертався до відповідача з претензією про погашення боргу (у т.ч. пеня, інфляція, 3% річних), яка залишена без реагування.

Предметом даного судового розгляду є спір про стягнення з відповідача 4 160,48 грн. пені за загальний період з 09.09.2017 по 22.02.2018; 458,92 грн. 3% річних за загальний період з 09.09.2017 по 22.02.2018 та 2 287,12 грн. інфляції за загальний період з 09.09.2017 по 22.02.2018.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб’єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов’язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строки здійснення розрахунків узгоджено сторонами, про що зазначалось вище.

Невиконання зобов’язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов’язання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов’язання щодо поставки товару, у зв’язку з чим у відповідача виник обов’язок оплатити отриманий товар у термін, визначений у договорі.

Однак відповідач свої зобов’язання щодо оплати отриманого товару, всупереч умов договору та вимог закону, у визначений строки не виконав.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобов’язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов’язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов’язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.2. договору, який передбачає, що у разі порушення терміну розрахунків Покупець за вимогою Продавця зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період такого прострочення, за кожний день затримки від суми заборгованості.

Порушення відповідачем термінів розрахунків є доведеним. Вимога про стягнення пені у розмірі 4 160,48 грн. за загальний період з 09.09.2017 по 22.02.2018 заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляції виконаний з дотриманням норм законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 287,12 грн. інфляції та 458,92 грн. 3% річних за загальний період з 09.09.2017 по 22.02.2018 судом задовольняються.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог.

Відповідач не спростував висновків суду та не надав доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у сумі 1 600,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства “Відрадненське” (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вулиця Перемоги,3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “НЕОВАК” (04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 81А, офіс 117, ) - 4 160 (чотири тисячі сто шістдесят) грн. 48 коп. пені 458 (чотириста п’ятдесят вісім) грн. 92 коп. 3% річних 2 287 (дві тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 12 коп. інфляції та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн..00 коп судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.04.2018.

Суддя                                                  Т.А. Азізбекян