ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018р. справа № 908/1973/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:не з»явився
від відповідача:ОСОБА_5, адвокат, свідоцтво №4848 від 26.07.2017р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Промто Плюс» м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від15.11.2017 року (повний текст складено та підписано 20.11.2017р. у м. Запоріжжі)
у справі№908/1973/17 (суддя Черкаський В.І.)
за позовомВідкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» м. Запоріжжя
до відповідача Приватного підприємства «Промто Плюс» м. Запоріжжя
простягнення збитків у розмірі 187 111,00грн. та неустойки у розмірі 30 800,00грн.
ВСТАНОВИВ:

29.09.2017р. позивач, Відкрите акціонерне товариство «Вуглецевий композит» м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства «Промто Плюс» м. Запоріжжя про стягнення збитків, завданих неповерненням з оренди належного Відкритому акціонерному товариству «Вуглецевий композит» майна - трансформатору ЕОМН-2000/10 інв.№1120942, в тому числі: ринкова вартість втраченого майна у сумі 186 060грн., вартість послуг експерта у сумі 1000грн., авансовий внесок на виконавче провадження у сумі 51грн., разом 187 111грн., неустойки у сумі 30800грн. (а.с.3-8).
Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2017р. у справі №908/1973/17 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Вуглецевий композит» м.Запоріжжя до Приватного підприємства «Промто Плюс» м.Запоріжжя про стягнення збитків у розмірі 187 111,00грн. та неустойки у розмірі 30800,00грн. задоволені у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 187 111грн., неустойку у розмірі 30800грн., витрати за сплати судового збору у розмірі 3 268,67грн. (а.с.142-144).

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належним чином доведений склад цивільного правопорушення в діях відповідача та факт спричинення йому збитків, що є підставою для їх стягнення. Щодо стягнення неустойки, то за висновками суду, позивачем при нарахуванні неустойки було застосовано інший період її нарахування, ніж той, який було стягнуто за рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. у справі №908/2357/15-г, тому в цій частині суд задовольнив вказані вимоги повністю.

Відповідач, Приватне підприємство «Промто Плюс», м.Запоріжжя звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення прийнято з неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2017р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити (а.с.186-190).

Зокрема, апелянт зауважує на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не мав права при визначені суми збитків керуватись наданим позивачем ОСОБА_6 про незалежну оцінку ринкової вартості майна (трансформатор), що належить ВАТ «Вуглецевий композит».

Також, апелянт вказує на те, що представником відповідача у судовому засіданні 30.10.2017р. заявлялось про сплив строку позовної давності відносно претензій за договором оренди, проте суд таку заяву залишив поза увагою.

Крім того, скаржник вказує на те, що суд не врахував факт відсутності вини і порушення зобов»язання за договором оренди з боку відповідача.

ОСОБА_7 протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв»язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Попкова Д.О., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2018р. по справі №908/1973/17 відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.) за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Промто Плюс» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2017р. у даній справі.

27.02.2018р. через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від 23.02.2018р., в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (а.с.221-230).

ОСОБА_7 ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено на 03.04.2018р. о 09-45 год.

У судовому засіданні 03.04.2018р. оголошувалася перерва до 17.04.2018р. відповідно до вимог ст.216 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Апелянт у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

ОСОБА_7 ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись зазначеною нормою та враховуючи, що явка сторін у судове засідання не визнавалася обов»язковою, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника відповідача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, Відкрите акціонерне товариство «Вуглецевий композит» м. Запоріжжя юридична особа (ідентифікаційний код 24516317), що підтверджено Статутом та довідкою з ЄДР (а.с.83-97, 98-99).

Відповідач, Приватне підприємство «Промто Плюс» юридична особа (ідентифікаційний код 23284454), що підтверджено Витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.126-131).

03.12.2009р. між Відкритим акціонерним товариством Вуглецевий композит (далі-позивач, за договором - Орендодавець) та Приватним підприємством Промто Плюс (далі-відповідач, за договором - Орендар) був укладений Договір оренди № 6/09, за умовами п. 1.1. якого, Орендодавець зобовязується надати Орендатору майно, зазначене в п. 1.2 цього договору, у тимчасове користування, а Орендар зобовязується сплачувати орендну плату в розмірі та строки, зазначені в п. 3 цього Договору (а.с.18-19).

Орендодавець зобовязується передати Орендатору у тимчасове користування наступне майно: трансформатор ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942 (далі майно). Вартість майна складає 41045,25 грн. (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, розмір орендної плати складає 550,00 грн.

Орендна плата вноситься Орендатором щомісячно не пізніше 10 числа наступного за сплачуваним місяцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі (п.3.2 договору).

Термін дії Договору складає пять років з моменту передачі майна Орендатору з можливістю пролонгації (п. 5.1 Договору оренди).

ОСОБА_7 Додатку №2 до договору оренди №6/09 від 03.12.2009р., передбачено коригування розміру щомісячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Вказаний додаток до договору підписаний та скріплений печатками обох сторін, тобто сторони при укладенні договору узгодили розмір орендної плати.

ОСОБА_7 приймання-передачі № 1/6/09 від 09.12.2009р. позивачем передано відповідачу трансформатор ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942, який підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств. (а.с.21).

Як зазначає позивач, у звязку з неповерненням з боку відповідача трансформатору ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942 та не сплатою орендних платежів, він змушений був звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі №908/2357/15-г позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Вуглецевий композит до Приватного підприємства «Промто Плюс» про вилучення у Приватного підприємства Промто Плюс трансформатору ЕОМН-2000/10 інв. №1120942 та стягнення 26 093,74 грн., з яких: 11 932,39 грн. заборгованість за орендними платежами, 29,90 грн. пеня, 5267,50 грн. інфляційні, 414,04 грн. 3% річних та 8449,91 грн. неустойки задоволені у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі №908/2357/15-г залишено без змін (а.с.22-30).

29.03.2016р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 24.11.2015р. у справі № 908/2357/15-г господарським судом Запорізької області було видано відповідний наказ (а.с.31).

З метою виконання зазначеного вище рішення суду, позивач звернувся до Жовтневого ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з наказом, на підставі чого 05.05.2016р. головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №50998997 з виконання зазначеного вище наказу (а.с.32).

04.07.2016р. головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в звязку з невиконанням з боку відповідача рішення господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. у справі № 908/2357/15-г (а.с.33-34).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.11.2016р. у справі №908/2357/15-г заяву ВАТ «Вуглецевий композит» про виправлення описки у рішенні та в наказі господарського суду Запорізької області по справі №908/2357/15-г задоволено та викладено змістовну частину наказу № 908/2357/15-г від 29.03.2016р. в наступній редакції: Вилучити трансформатор ЭОМН-2000/10 інв. №1120942 у Приватного підприємства Промто Плюс (м. Запоріжжя, 69057, пр. Леніна, 152/126, ) та передати його Відкритому акціонерному товариству Вуглецевий композит (69600, м. Запоріжжя, Північне шосе, 31-А, МСП-982; ). (а.с.35-37).

26.07.2017р. старшим державним виконавцем Олександрійського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо зобовязання Приватного підприємства Промто Плюс повернути Відкритому акціонерному товариству Вуглецевий композит трансформатор ЭОМН-2000/10 інв. №1120942 (а.с.41-42).

Постановою Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 21.09.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу постановлено виконавче провадження № 54365371, наказ №908/2357/15-г від 29.03.2016р. залишено без виконання, в звязку з відсутністю у відповідача визначеного виконавчим документом майна, яке підлягає передачі позивачу (а.с.48-49).

У зв»язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення збитків, завданих неповерненням з оренди належного Відкритому акціонерному товариству «Вуглецевий композит» майна - трансформатору ЕОМН-2000/10 інв.№1120942, які складаються з ринкової вартості втраченого майна у сумі 186 060грн., вартості послуг експерта у сумі 1000грн., авансового внеску на виконавче провадження у сумі 51грн., разом 187 111грн., та неустойки у сумі 30800 грн. на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

ОСОБА_7 ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).

Обґрунтованим є рішення ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, оскільки оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального права та прийнято з дотриманням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення збитків та неустойки за договором оренди № 6/09 від 03.12.2009р.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до норм ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок наймача у разі припинення договору найму повернути річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або в стані, який було обумовлено в договорі.

ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачеві предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору, з цього моменту договір найму припиняється.

ОСОБА_7 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками.

Збитки це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобовязань та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобовязань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Відповідно до положень ч.3 ст. 623 ЦК України, збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 779 ЦК України наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Таким чином, з огляду на положення укладеного між сторонами договору та чинне законодавство, саме відповідач як орендар повинен відшкодувати орендодавцю збитки у звязку із втратою ним обєкта оренди.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. у справі № 908/2357/15-г, залишеним без змін постановою ДАГС від 24.11.2015р. у справі № 908/2357/15-г, задоволено позовні вимоги ВАТ Вуглецевий композит до ПП Промто Плюс про зобовязання ПП Промто Плюс повернути ВАТ Вуглецевий композит трансформатор ЭОМН-2000/10 інв. №1120942, стягнення з Приватного ПП Промто Плюс на користь ВАТ Вуглецевий композит 11 932,39 грн. - заборгованості за орендними платежами, 29,90 грн. - пені, 5267,50 грн. - інфляції, 414,04 грн. - 3% річних, 8449,91 грн. - неустойки та 3 045,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об»єднаннями на всій території України.

Статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій, встановлено підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 21.09.2017р. виконавче провадження № 54365371 наказ № 908/2357/15-г від 29.03.2016р. залишено без виконання, в звязку з відсутністю у відповідача визначеного виконавчим документом майна, яке підлягає передачі позивачу - трансформатора ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942.

На підтвердження вартості трансформатора ЭОМН-20000/10 інв. № 112094 позивачем надано до матеріалів справи ОСОБА_6 про незалежну оцінку ринкової вартості майна (трансформатор ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942), що належить ВАТ Вуглецевий композит, відповідно до якого визначено ринкову вартість трансформатору ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942, яка складає 186 060,00 грн., дата оцінки 04.09.2017р., дата завершення складання звіту 06.09.2017р., термін дії звіту про незалежну оцінку шість місяців (а.с.55-63).

Оцінювачем за даним звітом виступала ОСОБА_8, кваліфікація якої підтверджена кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача від 09.02.2008р., посвідченням про підвищення кваліфікації оцінювача та свідоцтвом про реєстрацію оцінювача в державному реєстрі оцінювачів (а.с.62).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідне майно у відповідача відсутнє, про що зазначено у постанові Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 21.09.2017р. виконавче провадження № 54365371, в силу положень Закону він повинен відшкодувати його вартість.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 08.08.2017р. у справі № 914/1143/16.

Щодо стягнення 1000,00 грн. вартості послуг експерта, 51,00 грн. авансового внеску на виконавче провадження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний Договір №17/033 на проведення оцінки майна від 04.09.2017р., укладений між ВАТ Вуглецевий композит (далі Замовник) та ТОВ Брок Сервіс плюс (далі Виконавець), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання зобовязань по здійсненню послуг з оцінки ринкової вартості майна: трансформатор ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942., з метою: для суду (а.с.51-52).

Вартість робіт за даним договором складає: 1000,00 грн. без ПДВ (п. 2.1 Договору).

Судом встановлено, що ТОВ Брок Сервіс плюс були здійснені роботи, передбачені умовами Договору № 17/033 на проведення оцінки майна від 04.09.2017р., про що свідчить ОСОБА_7 № СФ-0000088 від 05.09.2017р. здачі-прийняття робіт (надання послуг), квитанція № 000088 від 05.09.2017р. та ОСОБА_6 про незалежну оцінку ринкової вартості майна (трансформатор ЭОМН-20000/10 інв. № 1120942) (а.с.53-54).

В матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 1 від 07.07.2017р. про сплату ВАТ Вуглецевий композит на користь Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 6400,00 грн. авансового платежу за примусове виконання рішення згідно ч. 2 ст. 26 ЗУ Про виконавче провадження без ПДВ (а.с.40).

Відповідно до постанови Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 21.09.2017р. виконавче провадження № 54365371 постановлено повернути авансовий внесок у розмірі 6 349,00 грн. стягувачу - ВАТ Вуглецевий композит.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України Про виконавче провадження, після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу авансовий внесок повертається стягувачу, якщо інше не передбачено цим Законом.

Таким чином, сума неповернутого авансового внеску за виконавчим провадженням складає 51,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про стягнення збитків у розмірі 187 111грн., які заявлені позивачем та складаються з 186060,00 грн. ринкової вартості втраченого майна, 1000,00 грн. вартості послуг експерта, 51,00 грн. авансового внеску на виконавче провадження, правомірним та таким, що підтверджений матеріалами справи.

Стосовно вимог про стягнення неустойки у сумі 30 800грн. за період з 01.05.2015р. по 01.09.2017р., суд апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Частиною другою статті 785 ЦК України встановлено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна передбачено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже було зазначено раніше, рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. у справі № 908/2357/15-г було стягнуто на користь позивача неустойку в розмірі 8449,91 грн. за період з 10.12.2014р. по 01.05.2015р.

У даній справі позивач просить стягнути з відповідача неустойку за період з 01.05.2015р. по 01.09.2017р. у сумі 30800грн. за наступним розрахунком: 28 місяців х 1100грн. (подвійна плата за користування) = 30800грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду про стягнення неустойки у сумі 30800грн. правомірним, обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Доводи апелянта щодо спливу строку позовної давності відносно претензій за договором оренди, є такими, що не відповідають обставинам справи, в матеріалах справи відсутня заява відповідача щодо спливу позовної давності.

Ствердження апелянта про те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не мав права при визначені суми збитків керуватись наданим позивачем ОСОБА_6 про незалежну оцінку ринкової вартості майна (трансформатор), що належить ВАТ «Вуглецевий композит», є немотивованими. Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений ОСОБА_6 є допустимим доказом вартості втраченого орендованого майна.

Доводи скаржника щодо не врахування судом відсутності вини і порушення зобов»язання за договором оренди з боку відповідача, спростовуються рішенням господарського суду Запорізької області від 15.06.2015р. по справі № 908/2357/15-г, а саме: порушенням ПП «Промто Плюс» договірних зобов»язань щодо повернення належного позивачу майна (трансформатору), вини останнього в порушенні договірних зобов»язань; необгрунтованості доводів ПП «Промто Плюс» щодо обставин неможливості повернути майно з оренди.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Промто Плюс» м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2017 року у справі №908/1973/17 залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2017 року у справі №908/1973/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови буде складено та підписано 20 квітня 2018 року.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді О.В.Стойка

ОСОБА_3

Надр. 5 прим:1 у справу; 1позивачу;1 відповідачу; 1ДАГС;1ГС Запорізької обл.