ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення зустрічної позовної заяви без руху

02.05.2018м. ДніпроСправа № 904/1219/18

Суддя Загинайко Т.В. , розглянувши матеріали

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" (49040, м. Дніпро, проспект Праці, 2Т, кімн. 23; ідентифікаційний код 30508364)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" (19100, м. Монастирище Черкаської області, вул. Соборна, 3; ідентифікаційний код 33143734)

про визнання договору недійсним

та

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" (19100, м. Монастирище Черкаської області, вул. Соборна, 3; ідентифікаційний код 33143734)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" (49040, м. Дніпро, проспект Праці, 2Т, кімн. 23; ідентифікаційний код 30508364)

про стягнення 1 328 267 грн. 46 коп.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1162/18 від 26.03.2018р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" 1 328 267 грн. 46 коп., що складає 1 062 252 грн. 41 коп. - основного боргу відповідно до Договору поставки від 22.03.2017 №22/03/2017-У, 136 317 грн. 54 коп. - пені, 83 292 грн. 23 коп. - 18% річних, та 46 405 грн. 28 коп. - інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №904/1219/18, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 25.04.2018.

25.04.2018р. до суду надійшла зустрічна позовна заява (вх.№1685/18 від 25.04.2018р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" про визнання недійсним договору поставки від 22.03.2017 №22/03/2017-У.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу (частина 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1 762 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до господарського суду із зустрічним позовом, позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру - визнання недійсним договору та підлягає сплаті судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору за подану зустрічну позовну заяву у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Проте, позивач в зустрічній позовній заяві просить суд звільнити від сплати судового збору, посилаючись на економічну ситуацію в державі та на збитковість підприємства за результатами 2017 року. Також зазначає, що можливість сплати судового збору відбудеться лише після збирання врожаю та продажу продукції.

Заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому слід враховувати приписи пункту 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" за змістом якого єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

До того ж стаття 8 Закону України "Про судовий збір"" не передбачає розстрочення або відстрочення або звільнення від сплати судового збору, позивачам (позивачів) - юридичним особам (юридичних осіб) та предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Отже, вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору можливе за наявності належних та допустимих доказів з боку позивача на підтвердження його неналежного фінансового становища, що перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження відсутності коштів на рахунках підприємства.

Отже, наведене обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору не є переконливим, оскільки позивач не виявив достатньої сумлінності, яка вимагається за законом і очікується судом від позивача у господарському судочинстві.

За статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відтак безпідставне надання переваг одній із сторін у судовому процесі є недопустимим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" Суд зазначив, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю правовою природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Відповідно суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Також, в порушення приписів пункту 9 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Таким чином, до позовної заяви не додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До зустрічної позовної заяви не подано належних доказів надсилання відповідачеві (позивачу за первісним позовом) зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів, а саме: не надано фіскального чеку (квитанції) та поштового опису вкладення з поіменним переліком документів.

Відповідно до пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.1997 № 799 "Про затвердження Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій" опис вкладення поштового відправлення відправник складає із зазначенням у ньому, зокрема, поіменного переліку предметів вкладення.

Опис вкладення повинен відповідати пункту 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, відповідно до якого працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

За змістом зазначеного пункту правил, для здійснення перевірки працівниками поштового відділення відповідності вкладення опису, останній має містити поіменний перелік предметів.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками є фіскальний чек та опис вкладення з переліком документів.

Будь-яких виключень з приводу не направлення відповідачу будь-яких копій документів, які є додатками до позову приписи статті 172 Господарського процесуального кодексу України не містять. Отже позивач зобов'язаний направити відповідачу усі без винятку копії документів, які є додатками до зустрічної позовної заяви, поданої до господарського суду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що до зустрічної позовної заяви не додані документи, на які позивач посилається в зустрічній позовній заяві.

Позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову

Частиною 5 статті 180 Господарського процесуального кодексу України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху; в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Вказані обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу 10-денного строку з дня вручення вказаної ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 77, 162, 164, 172, 174, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕДНА-АГРО" про визнання недійсним договору - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме:

- надати докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі 1 762 грн. 00 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету; або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- надати попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи;

- надати докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів з поіменним переліком предметів та фіскальний чек.

- зазначити докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги та надати їх до суду.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 02.05.2018р.

Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1