РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2018Справа № 910/19814/17

За позовом Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, м. Київ

про стягнення грошових коштів та дострокове розірвання договору

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи:

від позивача - Кравченко Л.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача та третьої особи - не з'явились.

В судовому засіданні 03.04.2018р., відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повний текст рішення буде складено та підписано 20.04.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

10 листопада 2017 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Святошинського району м. Києва (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява б/н б/д в якій викладені позовні вимоги про:

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (відповідач) заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року в сумі 14 044,51 грн. з них: основного боргу - 12 312,06 грн. (дванадцять тисяч триста дванадцять гривень 06 копійок), пені - 512,54 грн. (п'ятсот дванадцять гривень 54 копійки), 3% річних - 731,94 грн. (сімсот тридцять одна гривня 94 копійки) та інфляційні витрати - 487,97 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 97 копійок);

- розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 30.11.2017 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію.

В судовому засіданні 30.11.2017 року оголошено перерву до 14.12.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 року судом, за клопотанням позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 16.01.2018 року.

15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2018 року судом постановлено здійснювати розгляд справи № 910/19814/17 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 27.02.18 року.

В судовому засіданні 27.02.18р. судом оголошено перерву до 06.03.18р.

06.03.2018р. в засіданні по справі № 910/19814/17 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (тридцять) днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2018 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в судовому засіданні 15.03.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/19814/17 до судового розгляду по суті на 29.03.2018 року. Про дату, час і місце судового засідання третю особу повідомлено ухвалою від 15.03.2018 року.

В судовому засіданні 29.03.18р. оголошено перерву до 03.04.18р., про що сторін було повідомлено під розписку. Про дату, час і місце судового засідання третю особу повідомлено ухвалою від 29.03.2018 року.

03.04.2018р. в засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив сплату орендних платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, що є підставою для дострокового розірвання договору.

Під час перебування справи на розгляді в суді позивач неодноразово збільшував свої позовні вимоги та в поданому до суду кінцевому клопотанні б/н від 14.03.2018р. просить суд прийняти відмову від позовних вимог про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року в сумі 3 271,95 грн. з них: пені - 1 910,55 грн., 3% річних - 189,00 грн. та інфляційні витрати - 1 172,40 грн. Вказана заява, приймаючи до уваги дотримання заявником вимог ст.ст. 46, 182, 207 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом до розгляду.

При цьому, приймаючи до розгляду вказане клопотання в частині відмови від позовних вимог про розірвання договору суд виходив з наступного.

За п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У відповідності до положень статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як свідчать матеріали справи, відповідне клопотання позивача підписане представником КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва - Кравченко Л.Г. Документи на підтвердження повноважень підписанта клопотання наявні в матеріалах справи, а саме довіреність б/н від 27.10.2018р., яка свідчить про відповідні права особи, що підписала клопотання.

За таких обставин, судом прийнято відмову позивача від позову в частині вимог про розірвання договору.

В судове засідання 03.04.18р. відповідач не з'явився, причин неявки не повідомив.

Згідно ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Приймаючи до уваги, що відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання 03.04.2018 року, суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті і суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У своїх запереченнях на позов відповідач зауважив про відсутність заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року.

Третя особа в судове засідання 03.04.2018 року не з'явилася. Письмових пояснень на позов від третьої особи до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2016 року між позивачем (Балансоутримувач), третьою особою (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 (далі - Договір або Договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 05 квітня 2016 року № 12 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - Обєкт, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська, 5/7, для розміщення аптечного пункту.

На виконання умов Договору 11.05.2016р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування Обєкт оренди, що підтверджується відповідним актом приймання-передавання майна (копія міститься в справі).

Відповідно до п. 3.7. Договору орендна плата сплачується Орендарем на користь Балансоутримувача щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у Орендаря зі сплати орендної плати за періоди жовтень-грудень 2017 року та в сумі 10 465,30 грн. за січень-лютий 2018 року.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до приписів ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами відповідний правочин є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

На підтвердження користування відповідачем Обєктом у спірний період позивачем надано суду акт приймання-передавання майна.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Під час перебування в суді відповідачем подано докази, що свідчать про перерахування Орендарем на користь Балансоутримувача 10 465,30 грн. за оренду в січні-лютому 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями №№: 1091 та 1112 (копії документів в справі). Також до матеріалів справи долучено докази про сплату орендної плати за період з серпня по грудень 2017 року на суму 21 883,36 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№: 1016, 1042, 1043, 1092 і 1090.

Суд відмічає, що відповідні обставини погашення заборгованості по основному боргу і стали підставами для зменшення ціни позову згідно клопотання б/н від 14.03.2018р., про що, між іншим, позивачем не заперечується в клопотанні.

Водночас, як вказує позивач, а відповідачем не спростовано, мало місце прострочення у здійснені Орендарем сплати орендної плати, внаслідок чого Балансоутримувачем нараховані пеня, втрати від інфляції та 3% річних за період з 15.08.2017р. по 04.03.2018р. (період визначений з урахуванням поданих заяв про збільшення позовних вимог від: 30.11.2017р., 14.12.2017р., 29.12.2017р., 27.02.2018р., 14.03.2018р. та враховуючи здійснені Орендарем проплати).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За п. 6.2. Договору за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь Балансоутримувача Орендар сплачує на користь Балансоутримувача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином розмір пені, що обчислюється від суми простроченого платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням факту прострочення відповідачем грошових зобов'язань зі сплати орендної плати за Договором, стягненню з Орендаря на користь Балансоутримувача підлягає: 1 910,55 грн. - пені за період з 15.08.2017р. по 04.03.2018р., а також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України: 3% річних - 189,00 грн. за відповідний період та 487,97 грн. - втрат від інфляції за період з серпня по жовтень 2017 року включно.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, провадження в частині вимог про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року підлягає закриттю, у зв'язку із прийняттям судом відмови від позову б/н б/д Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" в цій частині, а в іншій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 2 587,52 грн. з них: пені - 1 910,55 грн. (одна тисяча дев'ятсот десть гривень 55 копійок), 3% річних - 189,00 грн. (сто вісімдесят дев'ять гривень) та інфляційних витрат - 487,97 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 97 копійок). Викладені ж відповідачем заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові обставин за вказаних вище судом фактів.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 441,28 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 207, 219, 231, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Клопотання б/н від 14.03.2018р., в частині відмови від позовних вимог про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року, Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва по справі № 910/19814/17 - задовольнити.

2. Прийняти відмову від позову б/н б/д Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" в частині вимог про розірвання договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 571 від 11.05.2016 року, викладених в п. 6 прохальної частини позовної заяви та закрити провадження в цій частині.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" (ідентифікаційний код 39408161, адреса: 02217, м. Київ, просп. Володимира Маяковського,буд. 26 А, р/р 1073 ПАТ «ПриватБанк», МФО 380775), або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Святошинського району м. Києва (ідентифікаційний код 38961129, адреса: 03179, м. Київ, вул. Чорнобильська, буд. 5/7, р/р 7192 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 320649), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: пені - 1 910,55 грн. (одна тисяча дев'ятсот десть гривень 55 копійок), 3% річних - 189,00 грн. (сто вісімдесят дев'ять гривень), інфляційні витрати - 487,97 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 97 копійок) та судового збору - 1 441,28 грн. (одна тисяча чотириста сорок одна гривня 28 копійок).

5. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.04.2018р.

Суддя О.В. Котков