ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/18355/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників : ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - Пантуса В.В., Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" -Петренко Л.Л., Попова А.С. та арбітражного керуючого Галічевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2017

у справі № 910/18355/16

за заявою ОСОБА_4

про поновлення на посаді та визнання наказів протиправними

в межах справи № 910/18355/16

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду м. Києва, в межах справи про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики", із заявою про визнання протиправним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.02.2017 № 47-п щодо звільнення його з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" , скасування даного наказу та про поновлення на посаді виконуючого обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики".

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ДНВК "Київський інститут автоматики", з ним було укладено контракт у зв'язку з закінченням строку дії цього контракту спірним наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.02.2017 заявника було звільнено з посади в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики", проте наказ про звільнення прийнято в період тимчасової непрацездатності ОСОБА_4, та цей наказ про його звільнення прийнятий без будь-якого попередження останнього про обставини, які передували його винесенню та заявника не було ознайомлено з цим наказом, таким чином порушено ст. ст. 40, 47, 49 Кодексу законів про працю України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.11.2017 у справі № 910/18355/16 у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 у справі № 910/18355/16 ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.11.2017 залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.11.2017 у справі № 910/18355/16 скасувати, прийнявши нове рішення, яким задовольнити заяву, посилаючись на наступне.

Не погоджуюсь з прийнятими судовими рішеннями про відмову у задоволені заяви ОСОБА_4 щодо скасування спірного наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.02.2017 про звільнення скаржника з займаної посади та поновлення його на посаді в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" посилається на неврахування судами вимог ст. 39- 1 КЗпП України за якою, трудовий договір вважається продовженим на невизначений строк, у разі відсутності заперечень сторін щодо продовження їх трудових відносин, тоді як судами цієї статті враховано не було як і залишено без уваги те, що скаржник після спливу терміну контракту був призначеним в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики", виконував свої обов'язки та з боку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не було оголошено конкурсу на посаду керівника ДНВК "Київський інститут автоматики".

Також, скаржник посилається на порушення судами вимог ст. ст. 40, 41 КЗпП України, яким врегульовані питання щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

У відзивах ДНВК "Київський інститут автоматики" та Міністерство економічного розвитку і торгівлі України просять судові рішення залишити без змін, як такі що прийняті у відповідності до вимог закону та з урахуванням вимог Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та ст. ст. 21, 36 КЗпП України.

В судовому засіданні Касаційного господарського суду 11.04.2018 було оголошено перерву до 18.04.2018 до 10-55.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін та арбітражного керуючого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судових рішень та прийнятті нового рішення про задоволення заяви відповідно до вимог ст. 310 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального права.

Так, суд касаційної інстанції не погоджується з доводами скаржника щодо незастосування у даному випадку судами положень ст. 39-1 КЗпП України, якою врегульовано порядок продовження дії строкового трудового договору на невизначений строк, оскільки за вимогами цієї статті визначено, що для продовження трудових правовідносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, у силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного на невизначений термін. При цьому, зазначена норма закону визначає, що такі наслідки не настають, якщо хоча б одна із сторін вимагає припинення трудових правовідносин, зокрема вимога власника оформляється наказом про звільнення. Отже, суди врахували зазначене та те, що сторонами погоджено,що строк дій контракту до 22.07.2016, та цього ж дня Міністерством економічного розвитку та торгівлі України видано наказ від 22.07.2016 № 73-п про звільнення ОСОБА_4 з посади генерального директора Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору, а призначення в подальшому скаржника виконуючим обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" не можна вважати продовженням за замовчуванням укладеного між ними строкового договору на невизначений термін згідно ст. 39- 1 КЗпП України.

До того ж, суд касаційної інстанції також погоджується з посиланням скаржника на порушення судами ст.ст. 40, 41 КЗпП України, якими визначені підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та додаткові підстави, оскільки до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення цих статей, зокрема щодо недопущення звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, так як в даному випадку скаржника - ОСОБА_4 звільнено було з займаної посади внаслідок закінчення строку контракту на який він укладався за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, на цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_4 про визнання протиправним наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14.02.2017 № 47-п щодо звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" та про поновлення його на посаді в. о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики", суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходили з наступного.

Із наявних у справі матеріалів вбачається та як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.11.2016 порушено провадження у справі № 910/18355/16 про банкрутство Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики", тому на підставі ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за якою суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори, зокрема про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, ОСОБА_4 звернувся до суду з спірною заявою.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" уповноважені органи управління призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій, господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Державна науково-виробнича корпорація "Київський інститут автоматики" належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку та торгівлі України.

Відповідно до положень Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 №777 "Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки" призначення на посаду генерального директора державного підприємства відбувається виключно на конкурсних засадах.

За п.п. 2.3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" контракти з керівником підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства.

Іншої форми трудового договору, окрім контракту, з керівником підприємства, що є у державній власності не передбачено.

Наказом від 22.07.2015 № 88-П Міністерства економічного розвитку та торгівлі України призначено ОСОБА_4 генеральним директором Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики", оскільки він пройшов конкурсний відбір на цю посаду, на строк, визначений контрактом.

Внаслідок зазначеного, між сторонами було укладено Контракт від 22.07.2015 № 7, за умовами якого строк дії цього контракту становить з 23.07.2015 по 22.07.2016 (п. 6.1).

Пунктом 2.8 контракту передбачено, що Міністерство економічного розвитку та торгівлі України має право звільняти генерального директора в разі закінчення строку дії контракту.

Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України 22.07.2016 № 73-п звільнено ОСОБА_4 з посади генерального директора Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору, визначеного у п. 6.1. контракту.

В подальшому, 25.07.2016 наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України № 74-п ОСОБА_4 призначено виконуючим обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" до призначення керівника цього підприємства в установленому законодавством порядку.

Проте, наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 14.02.2017 № 47-п ОСОБА_4 звільнено від виконання обов'язків генерального директора Державної науково-виробничої корпорації "Київський інститут автоматики" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, місцевий господарський суд та суд апеляційної інстанції встановивши, що правовідносини сторін, а саме ОСОБА_4 та Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, врегульовані контрактом № 7 від 22.07.2015, строк дії цього контакту (трудового договору), визначений у п. 6.1., та закінчився 22.07.2016, сторони інших трудових договорів - контрактів строкових чи безстрокових не укладали, що не заперечується ОСОБА_4, тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що Міністерством економічного розвитку та торгівлі України видано наказ від 14.02.2017 № 47-п про звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, без порушення вимог чинного законодавства, отже відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання протиправним спірного наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 14.02. 2017 № 47-п про його звільнення з займаної посади та про поновлення ОСОБА_4 на посаді в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики".

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За ст. 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави для припинення трудового договору, зокрема пунктом 2 цієї статті визначено,що підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відтак, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України видано наказ від 14.02.2017 № 47-п, яким було звільнено ОСОБА_4 з посади в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики" на підставі . 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, так як між сторонами укладався строковий трудовий договір - контракт, термін дії якого закінчився на момент видання спірного наказу, а інших договорів між сторонами не існує, а відтак, судами обґрунтовано відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_4 щодо визнання протиправним зазначеного наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України та щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді в.о. генерального директора ДНВК "Київський інститут автоматики".

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та ухвала Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/18355/16 постановлені у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладаються на ОСОБА_4.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 у справі № 910/18355/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.