ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8655/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя -Новікова Р.Г.) від 02.10.2017

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду (головуючий - Науменко І.М. судді: Кузнецов В.О., Чус О.В.) від 14.11.2017

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229 544 грн. 64 коп.

Короткий зміст вимог

1. 28.09.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (далі - Позивач) подало позовну заяву про стягнення з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі - Відповідач) плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229 544 грн. 64 коп.

2. Позовна заява мотивована тим, що спірна сума складає плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, нараховані Позивачем Відповідачу за весь час затримки вагонів з вини Відповідача, оскільки Позивачем за перевізними накладними були прийняті до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - Відповідача, але на шляху прямування вагони були затримані згідно з наказами у зв'язку із неприйняттям вантажу одержувачем - Відповідачем на свою під'їзну колію та зайнятістю колій станції призначення Ароматна. За вказаним фактом станціями затримки - Павлоград-1, Синельникове-2, Нижньодніпропетровськ, Самарівка, Верхівцеве, Нижньодніпровськ-Вузол, Синельникове-1, Ігрень складено акти про затримку вагонів, повідомлення про затримку вагонів, акти загальної форми та станцією призначення Ароматна вчасно повідомлено представників Відповідача про затримку цих вагонів. Вказані обставини доводять провину Відповідача у затримці вагонів на підходах станції призначення та безпідставність відповідних заперечень працівників Відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 02.10.2017 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив повернути Позивачу без розгляду позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами про стягнення з Відповідача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 229 544 грн. 64 коп. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сумісний розгляд об'єднаних вимог про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, обґрунтованих з посиланням на 67 наказів про затримку вагонів, перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах двомісячного строку, визначеного процесуальним законом. При цьому суд вказав, що на обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на 67 наказів про затримку вагонів, позовні вимоги складаються з нарахування плати та заборів за 325 накладними. Разом з тим, незважаючи на однакове правове обґрунтування позовних вимог (порушення Відповідачем правил користування вагонами) та пов'язаністю між собою одним і тим самим способом захисту прав та законних інтересів, суд вирішив, що такі вимоги не пов'язані між собою підставами виникнення і не є похідними одна від одної, а під час розгляд справи підлягають встановленню обставини щодо наявності порушення у Відповідача за кожним наказом за затримку. Поряд з викладеним суд додав, що навіть, коли у разі правомірного об'єднання вимог, пов'язаних між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4. 14.11.2017 Дніпропетровський апеляційний господарський суд вирішив ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення апеляційного суду мотивоване тими ж аргументами, що наведені в рішенні суду першої інстанції, до яких апеляційний суд додав, що схожість 67 наказів про затримку вагонів, так само як і подібність документів, які мають бути доказами на підтвердження викладений в позовній заяві обставин, не дають підстав вважати за можливе об'єднати в одній позовній заяві вимоги про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за 67 наказами про затримку вагонів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. 04.12.2017 Позивач подав касаційну скаргу. У касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Оскаржувані судові рішення обмежують доступ Позивача до правосуддя, оскільки вимоги про стягнення плати за користування вагонами і контейнерами та збору за зберігання вантажів пред'явлені до одного відповідача, є однорідними та підтверджені тотожними доказами, кількість наказів не впливає на суть розгляду справи, матеріально-правові вимоги Позивача виникають з однієї і тієї ж підстави, а саме затримки вагонів на шляху прямування до станції призначення Ароматна.

7. Спірні плата та збір нараховані через затримку Відповідачем власних вантажів у березні 2017 року.

8. Нарахування та стягнення плати та збору провадиться за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальними картами, які і об'єднують всі вагони, що були затримані за 67 наказами і тому роз'єднання об'єднаних Позивачем вимог суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при досліджені однієї і тієї ж відомості плати за користування вагонами частина плати за користування вагонами буде нарахована щодо вагонів одного наказу, а інша частина -щодо іншого, який буде розглядатися окремо.

Позиція Верховного Суду

Щодо правил об'єднання позовних вимог

9. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 63 ГПК України (в редакції, якою суди керувались на момент ухвалення судами оскаржуваних судових рішень - чинної до 15.12.2017) суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог, або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору. Правила об'єднання вимог встановлені статтею 58 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції. Згідно з частиною першою вказаної статті в одній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання, або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання).

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Доказами є будь-які відомості, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інших обставин, які мають значення для правильного розгляду справи.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд, а також апеляційний суд, підтримуючи оскаржувану ухвалу місцевого суду, керувалися вимогами пункту 5 частини першої статті 63 ГПК України та вказали, що у позовній заяві порушено правила об'єднання позовних вимог, а саме: в одній позовній заяві позивачем об'єднано вимоги, підставою яких є більше як 67 наказів про затримку вагонів, позовні вимоги складаються з нарахувань плати та зборів за 325 накладними, у зв'язку із чим суд має надати оцінку фактичним відносинам сторін за 67 наказами про затримку вагонів, встановити, чи дійсні обставини про наявність порушення Відповідачем, на які посилається Позивач, а тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Між тим, суди, встановивши, що підставою для подання позову стала стверджувана Позивачем затримка вагонів з вини вантажоодержувача, суди не звернули увагу на те, що Позивач як на засвідчення цих обставин в позовній заяві посилається на акти загальної форми про затримку вагонів форми ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23, на підставі яких розраховано плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, а також на відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальні карти, які і об'єднують всі вагони, що були затримані за 67 наказам і вказані документальні докази підлягають дослідженою та оцінці під час розгляду справи у сукупності для встановлення обставин наявності або відсутності вини Відповідача у затримці вагонів на одній станції призначення - Ароматна.

Враховуючи, що вимоги Позивача є нерозривно пов'язаними між собою, випливають з одних і тих самих правовідносин та доданих до позовної заяви доказів; беручи до уваги те, що кількість накладних як перевізних документів у даному спорі, а також кількість наказів про затримку вагонів значення не має, Суд дійшов висновку, що суди безпідставно дійшли висновку про порушення Позивачем правил об'єднання позовних вимог, оскільки такі висновки суди зробили без врахування принципу процесуальної економії.

10. У зв'язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 2 частини 1 статті 308 та пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України оскаржувані постанова апеляційного суду та ухвала місцевого суду підлягають скасуванню, а справа - передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі № 904/8655/17 скасувати.

3. Передати справу до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак