ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" квітня 2018 р. м. Ужгород Справа № 907/301/18

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г., розглянувши заяву заступника прокурора Закарпатської області про забезпечення позову подану до подання позову у справі, в якій можуть отримати відповідний статус:

позивача - Фонд державного майна України, код за , вул. Генерала Алмазова, 18/9 , м. Київ, 01133

відповідача-1 - державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, код за , вул. Стрілецька, 4-в, м. Київ, 01001

відповідача-2 - товариство з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта», код за , вул. Шевченка, 121, м. Берегове, Закарпатська обл., 90200

відповідача- 3 - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, код за , пл. Ш.Петефі, 14, м. Ужгород

треті особи без самостійних вимог на стороні позивача:

- Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» агропромислового комплексу України, код за , вул. Флоренції, м. Київ, 1/11, 02002

- підприємство обєднання громадян експлуатаційно виробниче підприємство «Учбово-спортивна база «Закарпаття» - Всеукраїнського фізкультурно-спортивне товариства «Колос» агропромислового комплексу України , КОД , 90200, вул. Корятовича,1 м.Берегово, Закарпатська область,

- Державна служба геології та надр України, код за ЄРДПОУ 37536031, вул. Ежена Потьє, 16, Київ, 03680

про визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на споруду експлуатаційної свердловини термальних вод № 2-т у м. Берегово, вул. Корятовича,1 Закарпатської області,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Закарпатської області надійшла заява заступника прокурора Закарпатської області (далі - прокурор) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомості, а саме експлуатаційну свердловину термальних вод №2-т, розташовану за адресою: Закарпатська обл., м. Берегово, вул. Корятовича, 1 та заборону державному підприємству «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, товариству з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта», відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, у тому числі: видачі розпорядчих актів, проведення ремонтних робіт чи реконструкції, а також проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного обєкту нерухомості.

Прокурор зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України подає заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.

На обґрунтування своєї заяви посилається на те, що прокуратурою встановлені порушення при здійсненні відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Закарпатської області № 907/870/14, оскільки в ході проведення виконавчих дій описано та арештовано, зокрема, експлуатаційну свердловину термальних вод № 2-т у м. Берегово по вул. Корятовича, 1, проведено її оцінку (згідно висновку експерта від 23.06.16 вартість вказаної свердловини становить 1 183 000 грн. ), передано її для реалізації в системі електронних торгів арештованим майном державному підприємстві «СЕТАМ»; переможцем торгів визнано ТОВ «ЖАЙВОРОНОК - ПАЧІРТА».

Прокурор стверджує, що арештована державною виконавчою службою експлуатаційна свердловина термальних вод №2-т у м. Берегово, вул.Корятовича, 1, не належить боржнику за виконавчим провадженням - підприємству обєднання громадян експлуатаційно - виробничого підприємства «Учбово- виробнича база «Закарпаття», а є державною власністю, про визнання якої має намір подати позов.

Посилається при цьому на наступне.

Власником будівель та споруд, що розташовані по вул. Корятовича, 1 м.Берегово, є Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» АПК України, згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.10.12 виданим на підставі рішення виконкому Берегівської міської ради від 26.02.12 № 422 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ЦК (статті 2, 318, 324) субєктами права власності є:

- Український народ, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією;

- інші учасники цивільних відносин: фізичні та юридичні особи, зокрема держава Україна, ОСОБА_1 Крим (далі АР Крим), територіальні громади, іноземні держави та інші субєкти публічного права, якими є державні підприємства, казенні підприємства, державні установи, комунальні підприємства, комунальні установи.

Від імені та в інтересах держави право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч. 2 ст. 326 ЦК). Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами (ч. 3 ст. 326 ЦК).

За приписами ст. 4 Закону України «Про управління обєктами державної власності» субєктами управління обєктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління обєктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства та інші органи виконавчої влади; Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські обєднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації; Національна академія наук України, галузеві академії наук. Державна керуюча холдингова компанія має статус уповноваженого органу управління щодо обєктів управління державної власності, що передані до її статутного капіталу та статутного капіталу її корпоративних підприємств.

Держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

Видобування підземних вод здійснюється за допомогою спорудження колодязів, буріння та обладнання свердловин, обладнання місць виходу підземних вод на поверхню для акумулювання останніх.

Свердловина на воду включає циліндричну гірничу виробку, створену бурами або іншими буровими інструментами (ст.1 Гірничого закону України), а так само обладнання для підйому води на поверхню (обсадні труби, фітінги, запірну арматуру, насоси, обладнання гирла свердловини тощо). Відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, водяні свердловини віднесені до інженерних споруд.

Водні ресурси, так само як і надра, є власністю Українського народу і у приватну власність не передаються. Разом із цим, власником свердловини в розумінні споруди або створеного працею людини майна відповідно до ст. 331 ЦК України є особа, яка її створила з власних матеріалів.

Відповідно до паспорту на спірну свердловину її буріння розпочато ще у квітні 1970 року та завершено у вересні 1971 року. Згідно із спеціальним дозволом на користування надрами №3476 від 25.10.2004 на ділянці Берегівського родовища, де розташовані свердловини №2-т та №8-т, видане ПОГ ЕВП УСБ «Закарпаття» ВФСТ «Колос» Агропромислового комплексу України, для експлуатації свердловини з видобуванням термальної води розпочата з 1973 року. Тобто статус свердловини як майна є загальнодержавний. Відповідно до технологічної схеми розробки ділянки Берегівського родовища термальних вод свердловини розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ЦР КПФ СТ «Колос» АК України та ПОГ УСБ «Закарпаття».

Прокурор посилається на те, що перевіркою встановлено відсутність доказів передачі свердловини у власність ВФСТ «Колос» Агропромислового комплексу України чи ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» Агропромислового комплексу України.

Крім того, посилається на те, що оскільки за радянських часів ВФСТ «Колос» АПК «України» згідно зі статутними документами було громадською організацією, то належне їй майно, відповідно до постанови Верховної Ради України від 10.04.92 № 2268-ХП «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», постанови Верховної Ради України від 04.02.94 № 3943-ХП «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, є загальнодержавною власністю та підлягає передачі Фонду державного майна України.

Питання забезпечення позову, підстав його застосування та заходів врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України (ГПК України).

Так, за змістом ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Приписами ст. 137 ГПК України встановлено перелік заходів забезпечення позову, серед яких значиться накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання.

Заява про забезпечення позову, відповідно до ст. 140 ГПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням; у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін; залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково; про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» встановлено (п.1), що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи дану заяву учасника товариства, виходить з наступного:

Предметом позову, який має намір подати прокурор, є визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на споруду експлуатаційної свердловини термальних вод № 2 -т в м. Берегово, вул. Корятовича,1 Закарпатської області, яка органами державної виконавчої служби була описана та арештована як майно боржника за виконавчим провадженням - підприємству обєднання громадян експлуатаційновиробниче підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України - передана державному підприємстві «СЕТАМ» для реалізації в системі електронних торгів арештованим майном, переможцем яких визнано ТОВ «ЖАЙВОРОНОК - ПАЧІРТА».

З огляду на вищенаведені нормативні обґрунтування прокурора, обґрунтованим є його припущення, що оформлення результатів торгів та видача правовстановлюючих документів на споруду свердловини ускладнить в подальшому вирішення судового спору та поновлення порушених прав та інтересів держави.

З огляду на викладені обставини справи суд вбачає наявність зв'язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, про намір заявити які повідомляє прокурор, тому на підставі наведених приписів процесуального закону вважає за можливе задоволити заяву прокурора про забезпечення позову у спосіб зазначений.

За приписами ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом; така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження; примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

За приписами ч. 3 ст. 138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом відповідно до приписів ч. 13 ст. 145 ГПК України у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу; повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Заяву заступника прокурора Закарпатської області про забезпечення позову про вжиття заходів до забезпечення позову подану до подання позову задоволити.

2. Накласти арешт на обєкт нерухомості, а саме експлуатаційну свердловину термальних вод № 2-т, розташовану за адресою: Закарпатська обл., м. Берегово, вул. Корятовича, 1.

3. Заборонити заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, код за , Товариству з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта», код за , Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, код за вчиняти будь-які дії щодо розпорядження обєктом нерухомості, а саме експлуатаційну свердловину термальних вод № 2-т, розташовану за адресою: Закарпатська обл., м. Берегово, вул. Корятовича, 1. у тому числі видачі розпорядчих актів, проводити ремонтні роботи чи реконструкцію, а також проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного обєкту нерухомості.

3. Стягувачем за даною ухвалою є прокуратура Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, )

4. Боржниками за даною ухвалою є:

- державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, код за , вул. Стрілецька, 4-в, м. Київ, 01001

- товариство з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта», код за , вул. Шевченка, 121, м. Берегове, Закарпатська обл., 90200

- відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, код за , пл. Ш. Петефі, 14, м. Ужгород

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 27.04.18 - та може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст. 256 ГПК України.

Суддя Ушак І.Г.