ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1220/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання В.Ю. Лукященко

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1962 від 26.11.2010, довіреність б/н від 16.04.2018;

від відповідача ОСОБА_2, посвідчення адвоката від 15.02.2018, довіреність №230318/1 від 23.03.2018;

від третьої особи (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) ОСОБА_3, довіреність №27-278/18 від 05.01.2018, посвідчення адвоката №1649/10 від 30.09.1999;

від третьої особи (Державного реєстратора ОСОБА_4 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ")) участі не брали;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ"

на рішення Господарського суду Одеської області, прийняте суддею М.І.Никифорчуком, 17.07.2017 о 14 год 43 хв, м. Одеса, повний текст складено 24.07.2017,

у справі №916/1220/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- Державного реєстратора ОСОБА_4 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ")

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017р. Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" про визнання за позивачем права власності на обєкт нерухомого майна нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", що складається з будівель, загальною площею 80289 кв.м, основною площею 67037,50 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20.

За вказаною позовною заявою ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2017 порушено провадження у справі №916/1220/17 та залучено до участі у ній третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та державного реєстратора ОСОБА_4 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ").

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.07.2017 у справі №916/1220/17 (суддя М.І. Никифорчук) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судове рішення мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на недоведеність позивачем оспорювання або невизнання відповідачем його права власності на спірний обєкт.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2017 у справі №916/1220/17 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" зазначає про те, що відповідачем порушено його право власності на спірний обєкт, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2014 було проведено з порушенням статті 37 Закону України «Про іпотеку» без встановлення його вартості, між тим проведення оцінки предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності в обовязковому порядку має передувати зверненню стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення висловив заперечення, посилаючись на те, що оцінка предмету іпотеки була проведена субєктом оціночної діяльності ТОВ «Канзас ОСОБА_5», яким визначено ринкову вартість спірного майна станом на 16.05.2017 (на дату реєстрації права власності за банком), про що свідчить відповідний висновок про ринкову вартість майна, наявний у матеріалах справи.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у письмових поясненнях на апеляційну скаргу також просить відмовити у її задоволенні, мотивуючи тим, що відповідачем було дотримано вимоги статті 37 Закону України «Про іпотеку» щодо визначення вартості предмету іпотеки.

У судовому засіданні 17.04.2018 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, так як і подане раніше клопотання №246 від 2009.2017 про зупинення провадження у даній справі до вирішення повязаної з нею справи №815/4282/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" до державного реєстратора ОСОБА_4, третя особа: Департамент державної реєстрації і нотаріату Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії.

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" про зупинення провадження у даній справі слід відмовити, оскільки останнім не доведено обєктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №815/4282/17, що розглядається Одеським окружним адміністративним судом.

Представники відповідача та третьої особи (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) у судовому засіданні 17.04.2018 висловили заперечення щодо задоволення апеляційної скарги. Представник Державного реєстратора ОСОБА_4 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ") участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №076 від 23.03.2018 (том ІІ а.с. 226); власну позицію щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклав.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

На підставі сертифікату, виданого інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.08.2011 серії ОД №2, та договору оренди землі від 20.09.2010, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» від 19.10.2010, Виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано позивачу свідоцтво серії САЕ №538874 від 30.08.2011 про право власності на обєкт, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, який складається з будівель загальною площею 80289 кв.м.

На підставі вказаного свідоцтва 08.09.2011 до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено відповідний запис, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія витягу про державну реєстрацію прав №31231224 від 08.09.2011.

В подальшому на підставі зазначеного свідоцтва державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 06.03.2013 було прийнято рішення (індексний номер:258146) про державну реєстрацію за приватним акціонерним товариством «Футбольний клуб «Чорноморець» права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», розташованому у м. Одесі по вул. Маразліївська, 1/20, загальною площею 80289 кв.м, що вбачається із витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно №324541 від 06.02.2013.

25.12.2014 між ПАТ «ІМЕКСБАНК» («іпотекодержатель») та майновим поручителем ОСОБА_7 «ФК «Чорноморець» («іпотекодавець») укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за №6134 (далі- іпотечний договір від 25.12.2014), за умовами якого іпотекодавець, з метою забезпечення виконання зобов'язань 41 юридичною особою (боржники) за 41 кредитними договорами, передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», загальною площею 80289 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, ринковою вартістю НОМЕР_1 грн.

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 вказаного договору іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання боржником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; незалежно від настання терміну виконання боржником будь-яких зобов'язань за кредитним договором при виникненні підстав, вказаних у пунктах 3.1.4, 3.1.6. цього договору, та у разі надання іпотекодавцем (майновим поручителем) недостовірної інформації згідно пункту 2.1 цього договору; при початку процедури ліквідації боржника або іпотекодавця (майнового поручителя), а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або іпотекодавця (майнового поручителя) або визнання його банкрутом. Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. ОСОБА_7 визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекотержателю.

У пункті 6.1 іпотечного договору від 25.12.2014 сторонами узгоджено, що даний пункт є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом:

- продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»;

- прийняття предмету іпотеки у власність, в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 6.2 іпотечного договору від 25.12.2014).

У звязку з невиконанням юридичними особами, в забезпечення зобов'язань яких укладено іпотечний договір від 25.12.2014, прийнятих на себе зобов'язань за кредитними договорами, відповідач направив на адресу позивача вимоги про усунення порушення в порядку статті 35 Закону України Про іпотеку, зокрема, №7552 від 28.12.2016, №7515 від 29.12.2016, №861 від 05.04.2017, які були одержані останнім 12.01.2017, 02.02.2017 та 11.04.2017 відповідно. У вказаних вимогах банк вимагав у тридцятиденний строк виконати порушені зобовязання за кредитними договорами про відкриття кредитної лінії та попереджав про те, що у разі невиконання у визначений строк порушеного зобов'язання, банк зверне стягнення на предмет іпотеки - спірний об'єкт нерухомого майна шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (в порядку статті 37 Закону України Про іпотеку).

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №87349452 від 17.05.2017) 17 травня 2017 р. о 17:42:47 державним реєстратором ОСОБА_4 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради РЕЗУЛЬТАТ) було прийнято рішення (індексний номер: 35229513) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого було зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» право приватної власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», розташованого у м. Одесі по вул. Маразліївська, 1/20, загальною площею 80289 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2.

Предметом спору у даній справі є вимога Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" про визнання за ним права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», розташованого у м. Одесі по вул. Маразліївська, 1/20.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зверненню стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем має передувати проведення оцінки предмету іпотеки. Оскільки така оцінка, за твердженням позивача, проведена не була, відповідач незаконно набув спірне майно у власність, а тому на підставі статті 392 Цивільного кодексу України просив визнати за ним право власності на будівлі центрального стадіону «Чорноморець».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком господарського суду першої інстанції враховуючи наступне.

За положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. ОСОБА_7 власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 10.02.2016 у справі №6-2124цс15).

За змістом 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Звернення з позовом про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах, оскільки передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. ОСОБА_7, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 23.12.2014 у справі №3-191гс14 (5011-74/9393-2012).

Відповідно до статей 3, 7, 33 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У справі, яка переглядається, місцевим господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір від 25.12.2014, який містив застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що надавало останньому право звернути стягнення на предмет іпотеки (розділи 5, 6 вказаного договору).

На підставі зазначеного договору відповідач здійснив позасудове задоволення своїх вимог шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки- на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець».

Ні іпотечний договір від 25.12.2014, ні рішення державного реєстратора індексний номер 35229513 від 17.05.2017, відповідно до якого було зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» право приватної власності на спірне майно, в передбаченому чинним законодавством порядку не визнані недійсними, незаконними, неправомочними та не скасовані.

Колегією суддів також враховується, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 Цивільного кодексу України. В усіх інших випадках право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 Цивільного кодексу України). Стаття 392 Цивільного кодексу України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 27.01.2016 №6-1912цс15).

Статтею 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище, державним реєстратором 17.05.2017 прийнято рішення (індексний номер: 35229513) про державну реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» права приватної власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець». Запис про державну реєстрацію речових прав за відповідачем на вказане спірне майно у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядку внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обставини, повязані з проведенням процедури звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2014, та правомірність прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав, не є предметом даного спору. В силу статті 328 Цивільного кодексу України право власності відповідача на спірне майно презюмується, незаконність набуття ним права власності прямо не випливає із закону і не встановлена рішенням суду.

Крім того, при обранні відповідного способу захисту позивачем не враховано, що звернення з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України можливе лише за умови, що особи, які не визнають право власності, не перебувають з ним у зобов'язальних відносинах. У даному ж випадку право власності у відповідача виникло на підставі застереження у іпотечному договорі, укладеному між сторонами.

За таких обставин, місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання за Приватним акціонерним товариством «Футбольний клуб «Чорноморець» права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець».

Самі по собі посилання скаржника на можливе проведення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2014 з порушенням статті 37 Закону України «Про іпотеку» без встановлення його вартості не є достатньою підставою для звернення до суду за захистом своїх прав в порядку статті 392 Цивільного кодексу України, а тому колегією суддів апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги у цій частині. При цьому, Одеським апеляційним господарським судом враховується той факт, що набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність відбулося за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, про що свідчить наявний у матеріалах справи висновок про ринкову вартість майна спірного майна, складений ТОВ «Канзас ОСОБА_5» станом на 16.05.2017.

За таких обставин, перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у звязку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 17.07.2017 не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 17.07.2017 у справі №916/1220/17 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Футбольний клуб "ЧОРНОМОРЕЦЬ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.04.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна