ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Справа № 926/717/18

м. Чернівці

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Гурина М.О., при секретарі судового засідання Лунгул І.О.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В., м. Київ

до фізичної особи-підприємця Жили Меланії Дмитрівни, с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 485660,52 грн.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Жила М.Д.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В. (далі - ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи ФГВ ФО на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В.) звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця Жили Меланії Дмитрівни (далі - ФОП Жила М.Д.) про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитом договором ВКЛ-2010088 від 05.03.2012 року в сумі 485660,52 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк»», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та призначено уповноважену особу Фонду - Кадирову В.В.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 05.03.2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ФОП Жилою М.Д. було укладено кредитний договір ВКЛ-2010088, за яким відповідачу було надано в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання кошти у сумі 250000,00 грн. (п. 1.1. Договору), однак, відповідач в порушення п. 5.1, 5.2 свої зобов'язання щодо повернення коштів належним чином не виконала, у зв'язку з чим позивач просить стягнути 485660,52 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за кредитним договором ВКЛ-2010088.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області 07 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 27 березня 2018 року о 11 год 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20.03.2018 року задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 20.03.2018 року та призначено розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2018 року розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено до 12.04.2018 року.

12.04.2018 року в підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 25.04.2018 року.

У підготовче судове засідання призначене на 25.04.2018 року представник позивача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце підготовчого судового засідання.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні 25.04.2018 року позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти розгляду спору в даному підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до п. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку п. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Заслухавши пояснення відповідача в судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

05.03.2012 року між публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (на даний час - ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи ФГВ ФО на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В.) (далі - кредитор) та фізичною особою підприємцем Жилою Меланією Дмитрівною (далі - позичальник) було укладено кредитний договір ВКЛ-2010088 (далі - кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 250000,00 (Двісті п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, який зменшується рівними частками в останні 6 місяців відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною (надалі за текстом - "Графік"), зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 24,99 (Двадцять чотири цілих дев'яносто дев'ять сотих) процентів річних, з кінцевим терміном повернення до " 04" березня 2015 року включно, надалі за текстом - "Кредит", на умовах визначених цим Договором.

Згідно пункту 1.3 Кредитного договору Погашення Кредиту здійснюється до 10 (десятого) числа місяця включно у відповідності до Графіку, на позичковий рахунок Кредитора, зазначений у п. 2.1. цього Договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування Кредитом зазначений в п. 1.1. Платіж повинен бути сплачений Позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення Кредиту. У випадку, якщо день сплати Платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29,30 або 31 число), то Позичальник зобов'язаний сплатити Платіж у наступний робочий день.

Пунктом 2.3. Момент (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Кредитора: суми Кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 3.4 Кредитного договору: " 3.1. Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки встановленої в п. 1.1., або зміненої відповідно до п. п. 3.5, 3.7. цього Договору.

3.2. Нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування Кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму Кредиту (залишок заборгованості за Кредитом), починаючи з дати видачі Кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

3.3. Сплата відсотків здійснюється в валюті Кредиту щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним на рахунок №20______ відкритий у Кредитора.

3.4. Датою сплати Позичальником процентів та комісій є день зарахування коштів на рахунок Кредитора вказаний в п. 3.3. цього договору."

Пунктами 5.1, 5.2. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язується забезпечити своєчасну оплату платежів, передбачених даним договором та належним чином виконувати свої зобов'язання за цим договором, а також за договорами передбаченими п. 1.4. цього договору, а саме: «п. 1.4. Забезпечення Позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим Договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме: Договір іпотеки будинку, загальною площею 244,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Глибоцький р., с. Коровія, вул.. Миру, буд.10, що належить Жилі Меланії Дмитрівні, земельної ділянки, загальною площею 0,1055 га, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Глибоцького р., с. Коровія, що належить Жилі Меланії Дмитрівні».

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 25.02.2014 року у справі № 926/12/14 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичної особи-підприємця Жили Меланії Дмитрівни про стягнення заборгованості 497387,36 грн., встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором ВКЛ-2010088, у зв'язку з чим з відповідача на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" було стягнуто 250000,00 грн. заборгованості за кредитом, 51440,05 грн. заборгованості по відсотках, 2641,47 грн. - пені та 6080,60 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205 Господарського кодексу України, ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Також, Верховний суд України у Постанові від 18.01.2018 року у справі №61-1627св17 визначив, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін кредитного договору ВКЛ-2010088 від 05.03.2012 року та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання зобов'язання за користування кредитними коштами.

У зв'язку з вищевказаними обставинами, позивач не позбавлений права донарахування відповідачу сум заборгованості по відсоткам за користування кредитом, оскільки зобов'язальні правовідносини сторін кредитного договору не припинились. Тому, позивач у межах даної справи просить стягнути заборгованість за даним кредитним договором, яка утворилася після винесення рішення у справі №926/12/14.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до умов кредитного договору позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами в сумі 520645,62 грн. (розрахунок наданий до позовної заяви), які відповідачем сплачено частково в сумі 34985,10 грн.

Відповідно не погашеною залишилась заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 485660,52 грн., що підтверджується виписками по рахунках позичальника, які в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними бухгалтерськими документами та підтверджують факт здійснення господарської операції.

Заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 485660,52 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В. слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжним дорученням № 996157 від 26.02.2018 року, що складає 3642,46 грн, решту судового збору в сумі 3642,45 грн. - покласти на відповідача з вини якого спір доведено до вирішення в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 130, 185, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Жили Меланії Дмитрівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В. (01014, м. Київ, вул. Дружби народів, 38, п/р НОМЕР_2 в Національному банку України, МФО 300001, ідентифікаційний код юридичної особи - 34047020) 485660,52 грн. заборгованості по відсотках, 3642,45 грн. судового збору.

3. Повернути публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк "Кадирова В.В. (01014, м. Київ, вул. Дружби народів, 38, п/р НОМЕР_2 в Національному банку України, МФО 300001, ідентифікаційний код юридичної особи - 34047020) 50% судового збору, що складає 3642,46 грн., на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", що був сплачений згідно платіжного доручення №996157 від 26.02.2018 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 926/717/18.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.О. Гурин