РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа № 910/978/18

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 5937,59 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 5937,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспортного засобу №06-MR2/02-207-01594 від 10.03.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6046518, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 відкрито провадження у справі №910/978/18, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

22.02.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що при здійсненні розрахунку належної виплати суми страхового відшкодування позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу.

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалась.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування засобів наземного транспортного засобу №06-MR2/02-207-01594 (надалі - Договір), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Skoda, державний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

22.04.2017 о 10 год. 30 хв. По пр. Героїв Сталінграда, 19, у місті Києві сталася ДТП, за участю автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_2, що спричинило пошкодження вказаних транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м.Києва від 11.07.2017 у справі №756/6044/17, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №СТ/17/0084 від 23.05.2017, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 19023,00 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що підтверджується платіжним дорученням №ID-94106 від 23.05.2017.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 19023,00 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Оболонського районного суду м.Києва від 11.07.2017 у справі №756/6044/17 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6046518.

Вказаним договором (полісом) № АК/6046518 передбачено, що франшиза становить 0 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до рахунку на оплату №8270417а від 27.04.2017, а також акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №08270417 від 12.06.2017, складеного виконавцем ремонтних робіт - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП становить 19023,00 грн.

Відповідачем не було надано заперечень щодо переліку та вартості робіт, зазначених у рахунку на оплату №8270417а від 27.04.2017 та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №08270417 від 12.06.2017.

Водночас, судом не приймаються до уваги посилання сторін на доданий до позову розрахунок вартості матеріального збитку, оскільки у вказаному розрахунку не зазначено, ким саме складено такий звіт. Докази на підтвердження компетенції особи, яка його склала, в матеріалах справи також відсутні.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Skoda, державний номер НОМЕР_1, становить 19023,00 грн.

При цьому, з рахунку на оплату №8270417а від 27.04.2017 та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №08270417 від 12.06.2017 вбачається, що до вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не було включено суму ПДВ. Так само, безпосередньо у платіжному дорученні №ID-94106 від 23.05.2017 вказано, що суму страхового відшкодування перераховано позивачем на рахунок виконавця ремонтних робіт без урахування ПДВ.

Судом враховується посилання позивача на те, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Так, відповідно до п.п. 7.36, 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 №1335/5/1159) (надалі - Методика), ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон'юнктури ринку регіону. Значення Е З приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Skoda, державний номер НОМЕР_1, строк експлуатації автомобіля складає більше 7 років.

Однак, з рахунку на оплату №8270417а від 27.04.2017 та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №08270417 від 12.06.2017 вбачається, що при здійсненні відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda, державний номер НОМЕР_1, використовувалися запасні частини, які раніше були у використанні. Відтак, з огляду на положення Методики, підстави для врахування коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу при визначенні суми відшкодування в даному випадку відсутні.

Отже, враховуючи визначені полісом №АК/6046518 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідач зобов'язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 19023,00 грн.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем обов'язок з відшкодування шкоди виконано лише частково, а саме: сплачено на користь позивача суму відшкодування у розмірі 13085,41 грн.

Решту належної до виплати суми відшкодування - у розмірі 5937,59 грн сплачено відповідачем не було.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 5937,59 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) суму страхового відшкодування у розмірі 5937 (п'ять тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн 59 коп. та судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.04.2018

Суддя Ю.М. Смирнова