РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2018Справа №910/1243/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ТК"

про стягнення 257 713,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (надалі - ПАТ "Укрзалізниця" в особі його регіональної філії "Одеська залізниця" (надалі - Філія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ТК" (надалі - ТОВ "Техойл ТК") про стягнення 257 713,15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено свої зобов'язання за Договором поставки №ОД/НХ-17-1598 від 12.12.2017 з своєчасної підготовки товару до вивозу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ТК" штраф за порушення термінів підготовки продукції до вивозу у розмірі 237 000,00 грн. та пеню за невиконання відповідачем свого зобов'язання з підготовки продукції до вивозу у розмірі 20 713,15 грн., нараховану за період з 21.12.2017 по 11.01.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2018 було відкрито провадження у справі №910/1243/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов, підготовче засідання у справі призначено на 27.02.2018.

08.02.2018 від представника відповідача надійшло клопотання про участь у засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2018.

Відповідач явку свого представника у підготовче засідання 27.02.2018 не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоч а про місце, дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №812 та №204, згідно з якими ухвала суду від 07.02.2018 була одержана відповідачем 09.02.2018, а ухвала від 13.02.2018 - 14.02.2018.

У підготовчому засіданні 27.02.2018 оголошено перерву до 13.03.2018.

13.03.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа відповідача на підтвердження своєї правової позиції по суті заявлених позовних вимог з урахуванням роз'яснення суду щодо обставин, які входять до предмету доказування у даній справі.

Відповідач явку свого представника у підготовче засідання 13.03.2018 повторно не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, дату та час підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №642, згідно з яким ухвали про повідомлення відповідача про дату, час та місце засідання та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 27.02.2018 були одержані відповідачем 02.03.2018.

В підготовчому засіданні 13.03.2018 оголошено перерву до 29.03.2018.

28.03.2018 від представника позивача через відділ діловодства надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які попередньо направлялись до суду електронною поштою (лист відповідача).

У зв'язку з черговою неявкою представника відповідача у підготовче засідання 29.03.2018 (згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №240 відповідачу вручено ухвали про повідомлення про дату, час та місце засідання та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 13.03.2018 - 16.03.2018) та зважаючи на виконання завдань підготовчого провадження, судом без видалення до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвала господарського суду міста Києва від 29.03.2018 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в резолютивній частині якої, зокрема, зазначено дату судового засідання (10.04.2018), час та місце судового засідання, була вручена відповідачу 03.04.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №963.

В судове засідання 10.04.2018 сторони явку своїх представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується штампом про відправлення на зворотному боці ухвали від 29.03.2018, згідно якого вказана ухвала була направлена сторонам та господарському суду Одеської області 02.04.2018 на адреси вказаних осіб, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявним в матеріалах справи списком №02.04.2018 згрупованих поштових відправлень.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень представників учасників про причини їхньої неявки в судове засідання 10.04.2018, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у даній справі у відповідності до приписів ч.ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

12.12.2017 між ПАТ "Українська залізниця" в особі його регіональної філії "Одеська залізниця" (замовник) та ТОВ "Техойл ТК" (постачальник) було укладено договір поставки №ОД/НХ-17-1598 (надалі - Договір), згідно п. 1.1 якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною.

У відповідності до п.п. 1.2, 1.3, 2.1, 2.6 Договору товаром є бензин марок А-92 (в талонах компанії "TEXOIL"), виробництва ПАТ "Укртатнафта", виготовлений не раніше 2017 року та який повинен відповідати ДСТУ 7687:2015.

Згідно пункту 4.1 Договору товар має бути готовий до вивозу постачальником на підставі письмових заявок замовника в продовж 3 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 5-В) постачальником у кількості, визначеній у заявці.

В пункті 4.2 Договору сторони погодили, що товар постачається за рахунок та транспортом замовника з АЗС постачальника на умовах EXW в редакції ІНКОТЕРМС 2010.

Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання з поставки товару з моменту відпуску товару у розпорядження замовника у день отримання від постачальника накладної та талонів, що відповідають кількості, вартості та типу товару, вказаного у Додатку №1 (п. 4.3 Договору).

У пункті 5.5 Договору вказано, що загальна сума договору складає 1 185 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 197 500,00 грн.

Відповідно до пункту 6.3 Договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що підтвердженням про одержання товару замовником є акт прийому-передачі товару та видаткова накладна, підписані уповноваженими представниками сторін.

У пункті 9.3 Договору сторонами було погоджено, що постачальник за даним договором, зокрема, несе наступну відповідальність:

- за несвоєчасну підготовку товару до вивозу або підготовку не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не підготовленого до вивозу товару за кожен день затримки;

- за порушення термінів підготовки продукції до вивозу, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості не підготовленої в строк продукції.

Строк дії цього договору встановлюється сторонами з моменту його підписання до 31.12.2017, а в частині виконання обов'язків щодо розрахунків по договору - до закінчення місяця, наступного за місяцем, у якому закінчується строк реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН за операціями із цього Договору.

Листом від 18.12.2017 позивач просив відповідача поставити Філії згідно Договору бензин А-92, вартістю 1 185 000,00 грн. та повідомив, що прийняття товару доручене начальнику головного матеріально-технічного складу Одеської залізниці Свістунову Ю.В.

За твердженнями представника позивача вказаний лист був направлений відповідачу електронною поштою, на підтвердження чого ПАТ "Укрзалізниця" надано витяг з електронної пошти, згідного якого даний лист був направлений ТОВ "Техойл ТК" 18.12.2017 о 20 год. 02 хв.

Листом вих. №ТК-118 від 19.12.2018 ТОВ "Техойл ТК" підтвердило одержання заявки позивача та повідомило, що вона прийнята в роботу.

Спір у справі виник у зв'язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем свого зобов'язання із поставки товару за Договором, у зв'язку з чим ПАТ "Укрзалізниця" в особі Філії просить суд стягнути з ТОВ "Техойл ТК" штраф за порушення термінів підготовки продукції до вивозу у розмірі 237 000,00 грн. та пеню за непідготовку продукції до вивозу у розмірі 20 713,15 грн., нараховану за період з 21.12.2017 по 11.01.2018.

Укладений сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з умов Договору, зокрема п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.6, 4.1, 4.2, та Специфікації (Додаток №1) відповідачем було взято на себе зобов'язання поставити позивачу бензин А-92, вартістю 1 185 000,00 грн., виробництва ПАТ "Укртатнафта", виготовлений не раніше 2017 року та який повинен відповідати ДСТУ 7687:2015, шляхом підготовки його до вивозу замовником протягом 3 робочих днів з моменту отримання заявки від позивача.

Згідно пункту 4.1 Договору постачальник взяв на себе зобовязання підгодовувати товар до вивозу на підставі письмових заявок замовника в продовж 3 робочих днів з моменту їх отримання будь-яким способом (факсом, електронною поштою, листом за адресою: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 5-В) постачальником у кількості, визначеній у заявці.

Листом від 18.12.2017 позивач просив відповідача поставити Філії згідно Договору бензин А-92, вартістю 1 185 000,00 грн.

Листом вих. №ТК-118 від 19.12.2017 ТОВ "Техойл ТК" підтвердило одержання заявки позивача та повідомило, що вона прийнята в роботу.

Щодо дати отримання відповідачем заявки позивача, суд зазначає наступне.

Позивачем на підтвердження направлення заявки надано витяг з електронної пошти, згідного якого даний лист був направлений ТОВ "Техойл ТК" 18.12.2017 о 20 год. 02 хв., тобто після закінчення робочого дня.

Суд керуючись принципом розумності та звичаями ділового обороту, приходить до висновку, що датою отримання відповідачем даної заявки є наступний робочий день, тобто 19.12.2017.

Вказані висновки суду базуються на тому, що, по-перше, підтвердження відповідача про одержання відповідної заявки (лист вих. №ТК-118), датоване 19.12.2017, та саме з цієї дати можливо достеменно встановити, що відповідач одержав заявку позивача.

По-друге, позивачем не доведено факт отримання ТОВ "Техойл ТК" заявки в день її направлення.

По-друге, абз. 2 п. 5) ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Керуючись наведеною логікою законодавця, а також звичаями ділового обороту, приймаючи до уваги, що електронний лист із заявкою був направлений ТОВ "Техойл ТК" о 20 год. 02 хв., тобто після спливу 2 годин після закінчення робочого дня, суд вважає, що датою одержання відповідачем заявки є 19.12.2017.

Відповідно до положень ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як зазначалось судом, сторонами було погоджено, що постачальник зобов'язаний поставити товар протягом 3 робочих днів після отримання відповідачем заявки.

Враховуючи приписи ст. 253 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, визначеного п. 4.1 Договору строку, протягом якого відповідач зобов'язаний був виконати своє зобов'язання з поставки товару (шляхом підготовки товару до вивозу замовником) - 3 робочих дні, відповідач на виконання своїх зобов'язань за Договором зобов'язаний був підготувати товар до вивозу позивачем до 22.12.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що ТОВ "Техойл ТК" не виконало своїх зобов'язань з підготовки товару до вивозу.

Як вбачається із положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов'язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено у абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач належними та допустимими доказами факту невиконання своїх зобов'язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що ТОВ "Техойл ТК" не виконано своїх зобов'язань за Договором з поставки товару шляхом підготовки його до вивозу, та відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання з 23.12.2017.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не надав суду доказів здійснення ним поставки товару шлхом підготовки його до вивозу за Договором, та не навів обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно приписів ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що за несвоєчасну підготовку товару до вивозу або підготовку не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не підготовленого до вивозу товару за кожен день затримки.

Таким чином, за обрахунком суду, здійсненим з урахуванням встановленої судом дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання (23.12.2017), визначеного у п. 9.3 Договору розміру пені (подвійна облікова ставка НБУ від вартості не підготовленого до вивозу товару) та визначеної позивачем дати, до якої нараховується пеня - до 11.01.2018, обґрунтованим розміром пені, яка підлягає стягненню з відповідача, є

18 830,14 грн.

В іншій частині заявлена до стягнення позивачем пеня у розмірі 1 883,01 грн. (20 713,15 грн. - 18 830,14 грн.) обрахована з невірним визначенням дати, з якої відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов'язання (в тому числі, у зв'язку з неврахуванням положень ст. 253 Цивільного кодексу України), а тому стягненню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 9.3 Договору передбачено, що за порушення термінів підготовки продукції до вивозу, постачальник має сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості не підготовленої в строк продукції.

Отже, здійснивши перерахунок 20% від суми загальної вартості непідготовленого до вивозу замовником товару, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу розмірі 237 000,00 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов'язання за спірним Договором є правомірною.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме правомірним буде стягнення з ТОВ "Техойл ТК" на користь ПАТ "Українська залізниця" штрафу у розмірі 237 000,00 грн. та пені у розмірі 18 830,14 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ТК" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 5-В; ідентифікаційний код 40955753) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) пеню у розмірі 18 830 (вісімнадцять тисяч вісімсот тридцять) грн.14 коп., штраф у розмірі 237 000 (двісті тридцять сім тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 738 (три тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 19 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 20.04.2018.

Суддя Р.В.Бойко