номер провадження справи 4/24/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Запоріжжя

25.04.2018 Справа № 908/508/18

За позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133);

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376)

про стягнення основного боргу за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 165-ЕС від 20.07.2011 в сумі 14963,05 грн. та пені - 1923,39 грн., штрафу 917,28 грн., 3 % річних 281,63 грн., інфляційних втрат 1029,31 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

секретар судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 3182 від 31.10.2017;

від відповідача не зявився;

26.03.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція, Запорізька обл., м. Енергодар до ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, Запорізька обл., м. Енергодар про стягнення основного боргу за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 165-ЕС від 20.07.2011 в сумі 14963,05 грн., пені - 1923,39 грн., штрафу 917,28 грн., 3 % річних 281,63 грн., інфляційних втрат 1029,31 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.04.2018.

У судовому засіданні 25.04.2018справу розглянуто, прийнято та оголошено, вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, на підставі ст., ст. 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625 ЦК України, ст., ст. 193, 198, 218, 230, 231 ГК України, на підставі яких просить позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради 14963,05 грн. основного боргу за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 165-ЕС від 20.07.2011, пені - 1923,39 грн., штрафу 917,28 грн., 3 % річних 281,63 грн., інфляційних втрат 1029,31 грн.

Відповідач в судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву з доказами на його обґрунтування у строк встановлений судом (до 20.04.2018) не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або недостатність часу для подання відзиву суду не повідомив.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (Безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради () є: 71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/508/18 відповідач був повідомлений належним чином ухвалою суду від 30.03.2018 про відкриття провадження у справі, яка 04.04.2018 була отримана уповноваженою особою ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (штрих-код Р 972)

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/508/18.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Дослідивши докази і заслухавши усні пояснення представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2011 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (Власником мереж, позивачем у справі) та ОСОБА_1 підприємством Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (Споживачем, відповідачем у справі) було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 165-ЕС (надалі Договір). За умовами договору, Власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії Споживачу з метою забезпечення провадження статутної діяльності для потреб електроустановок споживача в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а Споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4 цього Договору.

Пунктом 4.1.1 Договору встановлено, що Споживач зобовязується в останній день кожного розрахункового місяця Споживач на підставі показів засобів обліку електричної енергії складати згідно з формою, наведеною в додатку № 3.1 Акт прийому-передачі електричної енергії та надавати його в 2-х примірниках для оформлення Власнику мереж.

Термін надання Споживачем на оформлення Власнику мереж належним чином оформленого Акта прийому-передачі електричної енергії до другого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.1.6 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 10.11.2011) у випадку виникнення перетоків реактивної електричної енергії споживач зобовязався здійснювати оформлення звітних документів та своєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком № 5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії на підставі Розрахунку плати за перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період та оформленого 2-х стороннього Акту про надання послуг з перетікання реактивної електричної енергії за розрахунковий період (додаток № 5.4), до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника мереж. Розрахунок оплати здійснюється згідно Методики нарахування плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої наказом Мінтопенерго України від 17.01.2002. Термін надання споживачем на адресу власника мереж оформлених 2-х сторонніх актів про надання послуг до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 10.5 даний Договір укладається на строк до 31.12.2012, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії однією з сторін не буде заявлено про відмову від цього договору або його перегляд.

Матеріали справи не містять заяв про відмову від договору № 165-ЕС про технічне забезпечення електропостачання споживача від 20.07.2011, отже договір не розірваний та продовжує діяти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту № 5-РЕ від 01.06.2017 про надання послуг з перетікання реактивної електричної енергії за договором № 165-ЕС від 20.07.2011, у травні 2017 позивачем надані відповідачу послуги на суму 14963, 05грн. Вказаний акт сторонами підписаний та скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень.

Позивач виставив відповідачу ОСОБА_3 № 364 від 01.06.2017 на суму 14963, 05 грн.

Проте, в порушення умов Договору відповідач оплату за перетікання реактивної електричної енергії не здійснив.

Згідно з частинами 2, 3 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК України, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчить долучена до матеріалів справи копія Акту про надання послуг № 5-РЕ від 01.06.2017, позивач належним чином виконав свої договірні зобовязання надав у травні 2017 послуги на суму 14963, 05грн.

Згідно умов Договору (п. 4.1.6), Споживач зобовязаний здійснити своєчасну оплату за перетікання реактивної електричної енергії до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Власника мереж.

В даному випадку, за зобовязаннями травня 2017 строк оплати до 30.06.2017.

Проте, відповідач у визначені Договором строки оплату отриманих послуг не здійснив.

Отже, відповідач не виконав своє зобовязання щодо своєчасної оплати отриманих послуг, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно з якою зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вказує на правомірність та доведеність заявленої позовної вимоги про стягнення основного боргу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів погашення суми боргу в сумі 14963, 05грн. за отримані відповідачем у травні 2017. послуги, до господарському суду надано не було.

16.08.2017 ДП НАЕК в особі ВП ЗАЕС направив КП ПКВ Енергодарської міської ради претензію від 24.01.2017 р. за вих. № 28-23/16877/1796 про сплату заборгованості в сумі 14963, 05грн.

Вказана претензія отримана представником відповідача 21.08.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 21.08.2017 №393, проте залишена без відповіді та задоволення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором про технічне забезпечення електропостачання споживача № 165-ЕС від 20.07.2011 у розмірі 14963,05 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено: у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена позивачем на підставі п. 8.2.1 Договору, яким передбачено, що у разі внесення платежів, передбачених пунктом 4.1.6 цього договору, з порушенням термінів, Споживач сплачує Власнику мереж пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, а за прострочку платежу більше 30 днів додаткове стягнення штрафу в розмірі 7 % вказаної суми прострочення.

За невиконання грошових зобов'язання за Договором про здійснення транспортних послуг № 165-ЕС від 20.07.2011 позивачем предявлена до стягнення пеня в розмірі 1923,39 грн., яка розрахована за період з 30.06.2017 по 28.12.2017.

Наданий розрахунок судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що розрахунок пені позивачем виконаний вірно.

Таким чином, стягненню підлягає пеня в розмірі 1923,39 грн.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 1029,31 грн. інфляційного нарахування на суму основного боргу, за період з липня 2017 по січень 2018 та 281,63 грн. 3 % річних, за період з 30.06.2017 по 13.02.2018.

Наданий розрахунок судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство та встановлено, що розрахунок втрат від інфляції грошових коштів та 3% річних позивачем виконаний вірно.

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача 1029,31 грн. інфляційного нарахування на суму основного боргу та 281,63 грн. 3 % річних за порушення строків оплати за Договором № 165-ЕС від 20.07.2011 заявлені до стягнення правомірно та підлягають задоволенню судом.

Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 917,28 грн. штрафу за прострочення оплати товару.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Чинним законодавством не виключена можливість встановлення в укладеному сторонами договорі застосування до грошового зобовязання не тільки пені, а й іншого виду неустойки штрафу, притому і як самостійного заходу відповідальності, і як такого, що застосовується поряд з пенею.

У відповідності до п. 8.2.1 Договору сторони передбачили, що прострочку платежу більше 30 днів додаткове стягнення штрафу в розмірі 7 % вказаної суми прострочення.

Факт прострочення відповідачем терміну оплати за надані послуги, є доведеним та підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 917,28 грн. штрафу на підставі п. 8.2.1 Договору є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція, Запорізька обл., м. Енергодар до ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, пр.Будівельників, 17, офіс 5-1, а/с 376, ) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) 14963 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят три) грн. 05 коп. основного боргу, 1923 (одну тисячу дев'ятсот двадцять три) грн. 39 коп. пені, 917 (дев'ятсот сімнадцять) грн. 28 коп. штрафу, 281 (двісті вісімдесят одну) грн.. 63 коп. 3 % річних, 1029 (одну тисячу двадцять дев'ять) грн. 31 коп. інфляційних втрат та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 02 травня 2018р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.