Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 8/84-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Ільїна Д.В., довіреність № б/н від 15.05.2017;

Радченкова А.В., довіреність № б/н від 29.01.2018;

від відповідача-1: Данильченко І.А., голова правління;

Кайданович В.М., довіреність № 18 від 09.01.18;

Черниш М.М., довіреність № 19 від 09.01.18;

Лотюк П.В., довіреність № 18 від 09.01.18;

від відповідача-2: не прибув;

від третьої особи - Вишевицького СТ, Беседовська Л.В., довіреність № 4 від 09.01.18;

від третьої особи - Потіївського СТ, Беседовська Л.В., довіреність № 7 від 09.01.18;

від третьої особи - Кочерівського СТ, Беседовська Л.В., довіреність № 6 від 09.01.18;

від третьої особи - Радомишльського МСТ, Беседовська Л.В., довіреність № 5 від 09.01.18;

третя особа - громадянка, ОСОБА_8;

від третьої особи - громадянки ОСОБА_9, не прибув;

від третьої особи - громадянки ОСОБА_10, не прибув;

від третьої особи - громадянки ОСОБА_11, не прибув;

від третьої особи - ТОВ "ЮК "Пріорітас", не прибув;

від третьої особи - громадянина ОСОБА_12, не прибув;

від третьої особи - громадянки ОСОБА_13, ОСОБА_14, довіреність № 604 від 14.05.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Споживчого товариства "ЖИСКО"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Пріорітас"

2) Громадянина ОСОБА_12

3) Громадянки ОСОБА_13

до 1) Радомишльської районної спілки споживчих товариств

2) Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області в особі Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1:

1) Вишевицького споживчого товариства

2) Потіївського споживчого товариства

3) Кочерівського споживчого товариства

4) Радомишльського міського споживчого товариства

5) Громадянки ОСОБА_9

6) Громадянки ОСОБА_10

7) Громадянки ОСОБА_11

8) Громадянки ОСОБА_8

про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за СТ "Жиско" права спільної власності на 78,56/100 частин будівлі Універмагу за адресою Житомирська область, Радомишльський район, вул. Велика Житомирська, 1/2; про визнання за СТ "Жиско" права власності на об'єкт нерухомого майна вцілому - Універмаг, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, вул. Велика Житомирська, 1/2, загальною площею 6128,7 кв. м (свідоцтво на право власності серії САА №510775 від 27.12.2004) з компенсацією відповідачу вартості його частки приміщення в сумі 1090706,00 грн. Також позивач просив зобов'язати Комунальне підприємство "Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєструвати право власності на об'єкт нерухомого майна вцілому - Універмаг за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, вул. Велика Житомирська, 1/2, загальною площею 6128,7 кв. м за Споживчим товариством "Жиско".

В послідуючому Споживчим товариством "Жиско" подано до господарського суду Житомирської області позов з уточненими позовними вимогами відповідно до заяви від 27.11.2009 (а. с. 196 у т. 2) про:

- визнання за позивачем права спільної власності на частину (частка 76,24/100) будівлі універмагу у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2;

- визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна в цілому - універмаг, загальною площею 6128,7 кв.м. (Свідоцтво на право власності серії САА № 510775 від 27.12.2004) з компенсацією Радомишльській районній спілці споживчих товариств вартості його частки приміщення в сумі 1243347,00 грн.;

- зобов'язання Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєструвати за Споживчим товариством "Жиско" право власності на об'єкт нерухомого майна - універмаг, що знаходиться у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на приписи ч. 3 ст. 773, ч. 4 ст. 778 ЦК України, зазначаючи, що в орендованих ним у відповідача згідно з Договором від 10.10.2008 № 10/10-08 приміщеннях, було проведено ремонтні (опоряджувальні) роботи, внаслідок чого у позивача виникло право спільної власності на об'єкт оренди; оскільки спільне володіння і користування орендованим майном позивачем і відповідачем є неможливим. Позивач, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України просить визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна в цілому (будівлю універмагу) з компенсацією відповідачу 1) вартості його частки у розмірі 1243347,00 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.01.2017 р. у справі № 8/84-НМ в порядку п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України визнано недійсним п. 2.9 Договору оренди (найму) нежитлового приміщення № 10/10-08 від 10.10.2008 року, укладеного між Радомишльською районною спілкою споживчих товариств та Споживчим товариством "Жиско" в такій частині "і визнаються Сторонами як створення нової речі. Виконані опоряджувальні внутрішні роботи у будь-якому випадку дають Орендарю право частки орендаря в праві власності на приміщення, з чим Орендодавець погоджується, підписуючи цей Договір". В позові відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 апеляційну скаргу споживчого товариства "Жиско" від 13.02.2017 р. залишено без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2017 у справі № 8/84-НМ - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2017 касаційну скаргу Споживчого товариства "Жиско" задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 та рішення господарського суду Житомирської області від 27.01.2017 у справі № 8/84-НМ скасовано. Справу № 8/84-НМ направлено до господарського суду Житомирської області на новий розгляд.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №8/84-НМ розподілено судді Кудряшовій Ю.В.

Ухвалою суду від 17.11.2017 суддею Кудряшовою Ю.В, прийнято до свого провадження справу №8/84-НМ та призначено до розгляду.

15.12.2017 набрали чинності зміни до ГПК України, внесені Законом України №2147-VIII від 03.10.2017р., відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 3 чинного ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За таких обставин, ухвалою суду від 11.01.2018 визначено форму судового процесу - загальне позовне провадження та стадію розгляду справи - підготовче провадження.

В ході розгляду справи 22.02.2018 представником позивача подано заяву, відповідно до якої позивач просить позовну вимогу щодо зобов'язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати за СТ "Жиско" право власності на об'єкт нерухомого майна - універмаг, що знаходиться у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2, залишити без розгляду. Інші вимоги позивач просить розглянути та задовольнити.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. просили задовольнити.

Представники відповідача-1 Радомишльської районної спілки споживчих товариств позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві (а.с. 46-53 том 16), вважали їх безпідставними.

В обґрунтування заперечень відповідач-1 зазначив, що укладення договору оренди (найму) №10/10-08 від 10.10.2008 відбулось всупереч Статуту Радомишльської райспоживспілки, без погодження з облспоживспілкою. Також відповідач-1 посилається на висновок №655/11.15 від 28.11.2016 судового експерта Горкуші М.Д.. яким визначено, що питома вага конструктивних елементів приміщення універмагу, які були відновлені та/або замінені під час виконання внутрішніх опоряджувальних робіт у 2008 році складає 6,44%, а ринкова вартість витрат, понесених Споживчим товариством "Жиско" під час виконання внутрішніх опоряджувальних робіт в приміщенні універмагу за адресою: м. Радомишль, вул. В. Житомирська, 1/2 станом на 27.03.2009 становила 407000,00 грн.

В доведення своїх заперечень представники відповідача-1 посилалися на свідоцтво про право власності на Універмаг серії САА №510775 від 27.12.2004, де зазначено що Універмаг вцілому належить Радомишльській РССТ на праві колективної власності), та копію технічного паспорту (том 1 а.с. 115, том 2 а.с. 177-191), договір оренди №10/10-08 від 10.10.2008 (том 1 а.с. 9-19), договір підряду на капітальний ремонт покрівлі Універмагу від 20.03.2007 (том 7 а.с. 61-63), договори підряду від 09.08.2007 та від 01.10.2007 на капітальний ремонт Універмагу (том 7 а.с. 64-67), акт державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого ремонту приміщення Універмагу від 15.12.2007 (том 7 а.с. 58-60), висновок №655/11.15 від 28.11.2016 судового експерта Горкуші М.Д. (том 13 а.с. 156-238), дослідження ДП Укоопспілки "Проектний інститут "Укооппроект" за вих. №26/25 від 31.10.2011 (том 6 а.с. 28-34).

Відповідач-2 в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоч про час та місце розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції.

Треті особи ТОВ "ЮК "Пріорітас" та ОСОБА_12 в судове засідання уповноваженого представника не направили, хоч про час та місце розгляду повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія реєстру на відправку рекомендованої з повідомленням кореспонденції.

Представник третьої особи ОСОБА_13 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник третіх осіб Вишевицького споживчого товариства, Потіївського споживчого товариства, Кочерівського споживчого товариства, Радомишльського міського споживчого товариства Беседовська Л.В. в судовому засіданні підтримала позицію відповідача-1 Радомишльської районної спілки споживчих товариств, позов вважала безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснювала, що позовні вимоги є необґрунтованими, просила відмовити в задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судове засідання не з'явились.

В матеріалах справи (а.с. 142-144 том 15) містяться заяви з проханням розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог заперечують.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2008 між Радомишльською районною спілкою споживчих товариств (орендодавець, відповідач 1 у справі) та Споживчим товариством "Жиско" (орендар, позивач у справі) укладено договір оренди (найму) нежитлового приміщення №10/10-08, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар - прийняти у строкове платне користування (оренду) на умовах, викладених в цьому договорі і додатках, що є його невід'ємними частинами, приміщення будівлі універмагу за адресою: м. Радомишль, вул. Велика Житомирська, 1/2, загальною площею 3170,00 кв.м., та зобов'язується сплачувати орендну плату в строки, розмірах та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.3 договору, орендоване приміщення знаходиться в законному користуванні орендодавця на підставі Свідоцтва на право власності (серія САА № 510775 від 27.12.2004), з якого вбачається, що приміщення належить відповідачу 1 на праві колективної власності.

Згідно з п. 1.4 договору, на дату його підписання, за даними обліку орендодавця, балансова вартість приміщення з урахуванням його індексації складала 1 090 706,86 грн.

За п. 2.1 договору, приміщення передається орендарю поповерхово згідно з відповідними актами приймання - передачі (додатки 3,4 до договору).

Відповідно до п. 2.5 договору, допуск орендаря в приміщення відбувається після підписання акта прийому - передачі приміщення для проведення ремонтних (опоряджувальних) робіт (додаток № 2 до договору), в якому відображається відповідна інформація про приміщення і його стан. Вказана передача не означає передачу приміщення орендодавцем орендарю в оренду, а є тільки підставою для допущення та здійснення орендарем відповідних ремонтних (опоряджувальних) внутрішніх робіт.

Пунктом 2.9 договору сторони визначили, що опоряджувальні внутрішні ремонтні роботи в приміщенні, що виконуються орендарем, є невід'ємними поліпшеннями і визнаються сторонами як створення нової речі. Виконані опоряджувальні роботи у будь - якому випадку дають орендарю право частки орендаря в праві власності на приміщення, з чим орендодавець погоджується, підписуючи цей договір.

Підпунктом 4.1.2 п. 4.1 договору сторони погодили, що орендар має право проводити реконструкцію приміщення, технічне переозброєння, оздоблювальні роботи, облаштування, поточний ремонт приміщення за письмовим погодженням орендодавця.

Згідно з підп. 4.1.8 п. 4.1 договору орендар має право залучати для проведення ремонтних та/або будь-яких інших робіт в орендованому приміщенні третю сторону.

Згідно з п. 5.1 договору оренди орендар сплачує орендну плату в розмірі 20,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) 3,33 грн. за один квадратний метр орендованої площі на місяць.

За п. 9.1 договору, строк оренди за цим договором складає 1050 календарних днів з моменту підписання цього договору сторонами та скріплення печатками сторін.

10.10.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення загальною площею 3170,00 кв.м. для проведення ремонтних (опоряджувальних) робіт, підтвердженням чого є підписаний та скріплений печатками представників обох сторін акт приймання-передачі приміщення (а.с. 20 том 1). В п. 3 цього акту було зазначено, що стан об'єкту оренди на момент передачі потребує проведення ряду ремонтних (опоряджувальних) робіт згідно з переліком.

10.10.2008 позивач направив відповідачу -1 лист, вих. № 4 з проханням надати письмовий дозвіл на проведення ремонтно-будівельних робіт на об'єкті оренди, а саме, зовнішнє оздоблення приміщення; електромонтажні роботи, в тому числі, встановлення зовнішніх мереж електропостачання; сантехнічні роботи; встановлення вентиляції; благоустрій території із запланованим кошторисом 4000,00 тис. грн. (а.с.102 том 1).

Постановою правління Радомишльської районної спілки споживчих товариств №51 від 10.10.2008, Споживче товариство "Жиско" прийнято асоційованим членом Радомишльської райспоживспілки, йому надано в оренду торгову площу 1 і 2 поверхів універмагу для здійснення торгівельної та заготівельної діяльності та надано дозвіл на проведення ремонтних (опоряджувальних) робіт згідно з переліком, про що повідомлено позивача листом від 10.10.2008, вих. №172 (а.с. 103 - 105 том 1)

10.12.2008 між позивачем та відповідачем -1 підписано акт приймання - передачі приміщення в оренду (а.с. 21 том 1), у п. 1 якого зазначено, що сторони підтверджують, що орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення на 1 - му поверсі універмагу загальною площею 2079,00 кв. м. на дату початку оренди у стані, що частково поліпшений за рахунок орендаря, та перебуває в завершальній стадії ремонтних (опоряджувальних) робіт, які проводяться з письмового погодження орендодавця.

Відповідно до п. 2 акту, орендна плата починає нараховуватись з 10.12.2008.

Актом приймання - передачі приміщення в оренду від 27.03.2009 (а.с. 22 том.1), сторони узгодили, що орендодавець передає, а орендар приймає приміщення на 2 - му поверсі універмагу загального площею 1091,00 кв. м у стані, що частково поліпшений за рахунок орендаря, та перебуває в завершальній стадії ремонтних (опоряджувальних) робіт, які проводяться з письмового погодження орендодавця.

Відповідно до п. 2 акту, орендна плата починає нараховуватись з 27.03.2009.

Таким чином, в оренду передано приміщення на першому поверсі загальною площею 2079,00 м. кв. та частину приміщення на другому поверсі площею 1091 м. кв.

Цокольне приміщення будівлі універмагу до складу об'єктів оренди не увійшло.

10.02.2009 відповідач -1 направив позивачу лист №17 (а.с. 106 том 1), в якому повідомив про підвищення орендної плати за оренду приміщення.

10.03.2009 позивач листом б/н повідомив відповідача - 1 про відмову від підвищення орендної плати, посилаючись на п. 5.4 договору оренди (а. с. 107 том 1).

30.03.2009 відповідач -1 направив на адресу позивача лист-повідомлення № 42 з вимогою звільнити орендоване приміщення строком до 01.05.2009 (а. с. 108 том 1).

Не погоджуючись з діями Радомишльської районної, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. При цьому, позивачем згідно платіжного доручення №301 від 14.05.2015 (том 10 а.с. 89) сплачено на депозитний рахунок суду 1243347,00 грн. вартості частки, щодо якої, на думку позивача, слід припинити право власності Радомишльської райспоживспілки.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в провадженні господарського суду Житомирської області перебувала справа №7/5007/1140/12 за позовом Потіївського сільського споживчого товариства до Радомишльської райспоживспілки та Споживчого товариства "Жиско" про визнання недійсним пункту 2.9. договору оренди (найму) нежитлового приміщення №10/10-08, укладеного 10.10.2008 між Радомишльською районною спілкою споживчих товариств та Споживчим товариством "Жиско". Рішенням від 24.12.2013 в задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення залишене в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2014.

Також слід відзначити, що в мотивувальній частині рішення у справі №7/5007/1140/12 суд дійшов висновку про невідповідність умови Договору оренди №10/10-08, викладеної у п. 2.9 договору, діючим та обов'язковим для райспоживспілки та її посадових осіб актам нормативного характеру Укоопспілки, зокрема, Положенню про громадське майно (основні засоби) споживчої кооперації України, затвердженому постановою Ради Укоопспілки від 03.04.2003. Проте, як зазначалося раніше, в задоволенні позову відмовлено з причини пропуску позивачем строку позовної давності для подачі такого позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист відносин власності в Україні здійснюється на загальних засадах, визначених Конституцією України, Цивільним кодексом України.

Поняття права власності визначено статтею 316 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений статтею 317 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачене право особи, яка вважає себе власником майна, пред'явити позов про визнання права власності до осіб, які не визнають, заперечують або оспорюють це право власності та не перебувають із власником у договірних або інших зобов'язальних правовідносинах.

Для проведення передбачених договором оренди (найму) №10/10-08 від 10.10.2008 робіт позивач уклав з ТОВ «Градострой» договір генерального підряду № 10/10 від 10.10.2008. У відповідності з п. 2.3 Договору генерального підряду остаточна вартість ремонтних робіт визначається актами виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідками про і вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3), але не більше, ніж передбачено Протоколом погодження договірної ціни.

За данними позивача станом на 31.03.2009 вартість виконаних генпідрядником робіт склала 4002000,00 грн.

Сторонами були підписані локальні кошториси №№ 1- 8 на загальну суму 4002000,00 грн. та довідка про вартість виконаних робіт суми 4002000,00 грн., копії яких є в матеріалах справи (а. с. 30 - 66 у т.1).

Проте, при проведенні судовим експертом Горкушею М.Д. встановлено, що в локальних кошторисах зазначено значно більша кількість робіт, ніж визначено експертом.

Водночас, господарський суд звертає увагу на те, що у висновку №655/11.15 від 28.11.2016 судовий експерт Горкуша М.Д. вказала:

- ринкова вартість приміщення універмагу за адресою: Житомирська область, м. Радомишль, вул. В. Житомирська, 1/2 станом на 27.03.2009 становила 6315000,00 грн.;

- ринкова вартість витрат, понесених Споживчим товариством "Жиско" під час виконання внутрішніх опоряджувальних робіт в приміщенні універмагу за адресою: м. Радомишль, вул. В. Житомирська, 1/2 станом на 27.03.2009 становила 407000,00 грн.;

- питома вага конструктивних елементів приміщення універмагу, які були відновлені та/або замінені під час виконання внутрішніх опоряджувальних робіт у 2008 році - 6,44%;

- фактично виконані Споживчим товариством "Жиско" будівельні роботи в приміщенні універмагу за адресою: м. Радомишль, вул. В. Житомирська, 1/2 станом на 27.03.2009, відносяться до к а п і т а л ь н о г о ремонту (а. с. 199 том 13).

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Доводи позивача про те, що при складанні висновку експертом Горкушею М.Д. не враховано 13-й том справи №8/84-НМ не відповідає дійсності. Згідно пояснень експерта (том 14 а.с. 5-6), змісту самого висновку (9 абзац а.с. 157 том 13) і супровідним листом від 27.10.2016 (том 14 а.с 148), 13-й том справи №8/84-НМ отримано та досліджено експертом Горкушею М.Д.. Судом до уваги зазначені доводи позивача не приймаються, оскільки наведені підстави не спростовують висновків експертизи та встановлені нею факти.

Так, позивач зазначив, що ч. 3 ст. 773 ЦК України встановлено, що наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 778 ЦК України якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, позивач посилаючись на положення п.п. 2.9. договору оренди (найму) нежитлового приміщення №10/10-08 від 10.10.2008, укладеного між Радомишльською районною спілкою споживчих товариств (орендодавець) та Споживчим товариством "Жиско" (орендар), вважає проведені опоряджувальні внутрішні ремонтні роботи в приміщенні Універмагу створенням н о в о ї р е ч і.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 ЦК України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Законодавець пов'язує момент виникнення нової речі саме зі зміною фізичних характеристик об'єкта переробки - іншої речі або матеріалу. Водночас здійснення орендарем переобладнання нежитлових приміщень під певний вид діяльності жодним чином не змінює будівельних габаритів об'єктів, а тому не створює нову річ.

Згідно листа Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30.04.2003 № 7/7-401 "Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів" капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта.

Проведення перепланування і реконструкції внутрішніх приміщень у ході капітального ремонту в межах капітальної будівлі не створює нову річ, а лише її поліпшує (позиція ВГСУ, викладена в постанові у справі №39/264-09(25/295-07)).

Отже, суд дійшов висновку, що визначальним фактором для виникнення правового режиму спільної часткової власності на об'єкт найму згідно ч. 4 ст. 778 ЦК України є створення нової речі, а не виконання будь-яких поліпшень об'єкту, зокрема, опоряджувальних внутрішніх робіт.

Статтею 331 Цивільного кодексу України визначено підстави набуття права власності на новостворене майно. Так, вказана стаття передбачає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, стаття 331 Цивільного кодексу України не містить положень, відповідно до яких реконструкція існуючого об'єкта нерухомого майна призводить до виникнення нового об'єкта нерухомого майна та взагалі не містить терміну "реконструкція". Виникнення права власності на новостворений об'єкт нерухомості на підставі судового рішення ст. 331 Цивільного кодексу України не передбачено.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 по справі № 6-1858цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, в приміщенні Універмагу, розташованого по вул. Великій Житомирській, 1/2 в м. Радомишль, Житомирської області було проведено внутрішні (опоряджувальні) ремонтні роботи. Тобто зазначений Універмаг не є новоствореним об'єктом нерухомого майна, а є тим же об'єктом, на який раніше було зареєстровано право колективної власності за Радомишльською райспоживспілкою (свідоцтво про право власності на Універмаг серії САА №510775 від 27.12.2004), лише з певними поліпшеннями.

Новоствореним об'єктом нерухомості вважається виключно об'єкт, створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об'єктом нерухомого майна вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.

Зазначена правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 6-1213цс16.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні з а у м о в и п о п е р е д н ь о г о внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Всупереч наведеній нормі, позивачем 1243347,00 грн. вартості частки внесено вже під час розгляду справи, а саме 14.05.2015.

Право власності має міцну основу , захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов'язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Європейський суд з прав людини, встановлюючи порушення права на мирне володіння майном, не обмежується виключно формальними вимогами законодавства та звертає увагу на те, що держава має здійснити всі ефективні та можливі заходи для забезпечення дотримання та захисту права, передбачено статтею 1 Першого Протоколу. Стаття 1 Першого Протоколу є статтею Конвенції, яка безпосередньо передбачає захист прав юридичних осіб. Згідно з цим принципом юридичні особи мають такі самі права стосовно свого майна, на них поширюється такий самий режим права власності, як і на фізичних осіб.

Крім того Європейський суд в рішення «Onerylidiz проти Туреччини висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов'язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв'язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном

Положення ст. 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

При всьому тому, що ст. 1 Першого протоколу встановлює можливість особи мирно володіти своїм майном, але вона також не гарантує набуття власності (не гарантує права на надбання майна - рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення.

Отже встановивши та дослідивши обставини справи, суд виходячи з практики Європейського суду з прав людини з метою недопущення порушень права відповідача на мирне володіння майном дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність у останнього права на набуття права власності щодо Універмагу, розташованого в м. Радомишль, по вул. Великій Житомирській, 1/2.

Щодо заяви СТ "Жиско" (а.с. 227-228 том 15) про залишення без розгляду вимоги про зобов'язання Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєструвати за Споживчим товариством "Жиско" право власності на об'єкт нерухомого майна - універмаг, що знаходиться у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Вищезгадана заява подана позивачем до початку розгляду справи №8/84-НМ по суті.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без розгляду вимогу про зобов'язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєструвати за Споживчим товариством "Жиско" право власності на об'єкт нерухомого майна - універмаг, що знаходиться у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до положень п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України в мотивувальній частині рішення судом не досліджувались докази, які очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованими або неприйнятними з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Підсумовуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Принцип рівності перед судом є основою сучасної концепції справедливого правосуддя. Для кожної особи у правовій державі насамперед важливо мати доступ до правосуддя і можливість вільно, швидко, безперешкодно реалізувати право на судовий захист незалежно від належності до певної соціальної групи або інших персональних характеристик особи.

Згідно практики Європейського суду принцип рівності сторін у процесі викладений у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38.).

Принцип рівності був неодноразово застосований ЄСПЛ і у справах щодо України. Наприклад, у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v.Ukraine, заява № 7460/03), рішення від 15 травня 2008 р.:

" Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судова система може вважатися ефективною, насамперед тоді, коли реалізується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Стаття 6 Конвенції гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів ( справа «Гарсія Руїз проти Іспанії»).

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, суд зобов'язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

Саме застосовуючи принципи верховенства права, рівності та змагальності сторін у справі господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання за позивачем права спільної власності на частину (частка 76,24/100) будівлі універмагу у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2 та визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна в цілому - універмаг, загальною площею 6128,7 кв.м. (Свідоцтво на право власності серії САА № 510775 від 27.12.2004) з компенсацією Радомишльській районній спілці споживчих товариств вартості його частки приміщення в сумі 1243347,00 грн. за необґрунтованістю. Вимогу щодо зобов'язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради зареєструвати за Споживчим товариством "Жиско" право власності на об'єкт нерухомого майна - універмаг, що знаходиться у м. Радомишлі по вул. Велика Житомирська, 1/2 суд залишає без розгляду.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Залишити без розгляду позовну вимогу щодо зобов'язання КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності на будівлю універмагу у м. Радомишль по вул. Велика Житомирська, 1/2, загальною площею 6128,7 кв.м. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

2. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.04.18

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу - Споживчому товариству "Жиско" - (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, 33)

3 - відповідачу -1) - Радомишльська спілка споживчих товариств (12200, м. Радомишль, вул. 9 січня, 12)

4 - відповідачу-2 Радомишльське РУЮ Житомирської області в особі Реєстраційної служби (12201, м.Радомишль, вул. 9-го січня, 2-А)

5 - ТОВ "ЮК "Пріорітас" (03164, м. Київ, пр-т Лісний, 15, кв. 89)

6 - ОСОБА_12 (АДРЕСА_2)

7 - Вишевицьке споживче товариство (с. Вишевичі Радомишльського району , вул. Калініна 12)

8 - Потіївське споживче товариство (с. Потіївка Радомишльського району, вул. Леніна 34)

9 - Кочерівське споживче товариство (с. Кочерів Радомишльського району , вул. Радомишльська 30)

10 - Радомишльське міське споживче товариство (м. Радомишль, вул.9-го січня, 12)

11 - Гр. ОСОБА_9 (АДРЕСА_3)

12 - Гр. ОСОБА_10 (АДРЕСА_4)

13 - Гр. ОСОБА_11 (АДРЕСА_5)

14 - Гр. ОСОБА_8 (АДРЕСА_6)

15 - Гр. ОСОБА_13 ( АДРЕСА_7)

ВСІ ВІДПРАВЛЕННЯ РЕК. з ПОВІД.