ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018р. справа №913/796/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників учасників справи:
від позивача: не зявився;
від відповідача: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області
на ухвалу господарського суду Луганської області
постановлену 20.03.2018р. у м. Харкові
у справі №913/796/17 (суддя Іванов А.В.)
за заявою Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про відстрочення виконання судового рішення від 05.12.2017р. у справі №913/796/17
за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м.Краматорськ Донецької області
до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 3108305,23грн.

В С Т А Н О В И В:

12.03.2018р. до Господарського суду Луганської області надійшла заява б/н від 05.03.2018р. Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2017р. у справі №913/796/17 на один рік з дня ухвалення рішення суду до 05.12.2018р., посилаючись на скрутне фінансове становище, а саме:

- знаходження основних виробничих потужностей підприємства в м. Алчевськ Луганської області - на території проведення АТО;

- захоплення будівлі та майна заявника в грудні 2017р. невстановленими особами, що порушує майнові права підприємства щодо вільного користування та розпорядження своєю власністю та робить неможливим виконання судового рішення (за цим фактом розпочато досудове розслідування, інформацію про правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових проваджень);

- ведення в дію з 12.02.2017р. Конвенції №ЦДЗО/0000074 про заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії до залізничних станцій Донецького і Луганського напрямів, в тому числі на станцію Комунарськ, що (блокування залізничного руху) призвело до розриву технологічних ланцюжків, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», і як наслідок, призупинення металургійного виробництва.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.03.2018р. по справі №913/796/17 у задоволені заяви Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2017р. було відмовлено та зазначено, що задоволення означеної заяви призведе до непропорційного порушення балансу майнових інтересів сторін та не буде виправданим для досягнення мети - виконання судового рішення.

Так, місцевий суд зазначив, що:

- Відповідач на час укладення договору поставки №58/2016-У02-АМК-387-2016пст від 06.04.2016р. був обізнаний про ситуацію, яка склалася в зоні АТО і як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, взяв на себе відповідні зобов'язання (приймати поставлену продукцію та здійснювати своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і обєктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов'язань за договором;

- сам по собі складний фінансовий стан заявника, у розумінні ст.331 Господарського процесуального кодексу України, не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) залежить, зокрема від власної діяльності суб'єкта господарювання заявника;

- протягом зазначеного заявником строку у разі відстрочення виконання рішення суду (на один рік), кредитор (Позивач) не матиме можливості користуватися своїми грошовими коштами без отримання будь-якої компенсації, оскільки згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.02.2016р. у справі №3-1276гс15, невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення;

- в поданій заяві Відповідач не зазначає про відповідні дії, які будуть ним вчинятися протягом строку відстрочення для настання реальної можливості виконання рішення суду зі спливом одного року, відповідні докази на підтвердження своїх сподівань/очікувань чи запланованих дій суду надано не було, враховуючи, що Відповідач просить саме відстрочити виконання рішення, а не розстрочити виконання на новий строк.

Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2018р. у справі №913/796/17 скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2017р. повністю.

Підставами для задоволення вказаних апеляційних вимог Скаржник зазначає ненадання місцевим судом достатньої уваги обставинам, що свідчать про скрутне фінансове становище заявника, втрату контролю над виробничими активами у м. Алчевську та фактичне призупинення господарської діяльності у звязку з прийняттям нормативно-правових актів, які заборонили переміщення вантажів через лінію зіткнення, що призвело до порушення права Відповідача на справедливий судовий розгляд, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 12.03.2018р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою від 02.04.2018р. зазначена судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №913/796/17, а ухвалою від 17.04.2018р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 25.04.2018р. о 14.15 в режимі відеоконференції з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду, про що було повідомлено учасників справи належним чином.

Позивачем в межах визначеного апеляційним судом строку наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній проти її задоволення заперечує з огляду на наступне:

- доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не вказують на обставини, що істотно унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду, а лише свідчать про несприятливість такого виконання для останнього (Відповідача) у даний час;

- договір поставки №58/2016-У02-АМК-387-2016пст від 06.04.2016р., на підставі якого виникли спірні правовідносини, був укладений в період проведення антитерористичної операції, що свідчить про обізнаність Відповідача про ситуацію, яка виникла;

- знаходження Позивача на території проведення АТО, що також має наслідком зменшення обсягів замовлень та поставок та негативно впливає на майновий стан останнього, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» не має можливості погасити всю кредиторську заборгованість, за якою настав термін оплати, а отже відстрочення виконання рішення суду на один рік призведе до значного порушення матеріальних інтересів підприємства, його фінансового стану.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання відповідно до ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

25.04.2018р. у зал судового засідання Донецького апеляційного господарського суду уповноважений представник Відповідача не зявився, про причини неявки не повідомив. В той час, зв'язок з Дарницьким районним судом міста Києва, якому було доручено забезпечення проведення відеоконференції у справі №9913/796/17, до якого мав зявитися представник апелянта, був відсутній з технічних неполадок в останньому, що вбачається з наявної в матеріалах справи телефонограми №02-43/42/18. Означене унеможливило проведення судового засідання з розгляду справи №9913/796/17 в режимі відеоконференції. Між тим, означене, за висновком судової колегії, враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, визнання їх явки необовязковою, доведення позиції безпосередньо зі змісту апеляційної скарги та відзиву на неї, достатність матеріалів справи, не перешкоджає можливості розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість переглядуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ Донецької області (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 3108305,23грн., у тому числі: 2434080,00грн. заборгованості за договором поставки №58/2016-У02-АМК-387-2016пст від 06.04.2016р., 366479,05грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 236195,09грн. - інфляційної індексації та 71551,09грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 05.12.2017р. (а.с.а.с.171-175 т.1) у справі №913/796/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» були задоволені частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» 2434080,00грн. заборгованості за договором поставки №58/2016-У02-АМК-387-2016пст від 06.04.2016р., 248159,46грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, 204963,22грн. - інфляційної індексації, 61278,54грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Також означеним рішенням суду було стягнуто з Відповідача судовий збір в сумі 44227,22грн.

При цьому, приймаючи вказане рішення місцевий суд розглянув по суті та відхилив клопотання Відповідача №026-796исх/17 від 30.10.2017р. про розстрочку виконання рішення на 7 місяців рівними частинами (а.с.а.с. 73-105 т.1).

18.12.2017р. Господарським судом Луганської області було видано наказ на примусове виконання рішення суду від 05.12.2017р. у справі №913/796/17 (а.с.181 т.1), яке в апеляційному порядку не оскаржувалося.

На підтвердження наведених підстав своєї заяви про відстрочення виконання рішення Публічне акціонерне товариство «Алчевський металургійний комбінат» надало наступні докази:

- роздруківку з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» (а.с.9 т.2) та листи останньої від 27.01.2017р., від 08.02.2017р., від 09.02.2017р. та від 22.02.2017р. (а.с.а.с.10-13 т.2), які свідчать про тимчасові обмеження щодо перевезення залізничним транспортом до залізничних станцій Донецького і Луганського напрямів станом на 15.02.2017р.;

- наказ Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» №109 від 13.02.2017р. (а.с.14-16 т.2) про здійснення «гарячої» консервації основних виробничих фондів підприємства;

- баланс (звіти про фінансовий стан) на 30.09.2017р. (а.с.18 т.2) та станом на 31.12.2017р. (а.с.32 т.2), а також звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2017р. (а.с.17 т.2) та за 2017р. (а.с.33 т.2), за якими збитки Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» за 2017 рік збільшились та склали 7739637,00тис.грн., тоді як за 9 місяців 2017р. збитки становили 2241772,00тис.грн.

- заяви Корпорації «Індустріальна Спілка Донбасу» від 29.11.2017р. та від 18.12.2017р. (а.с.а.с.19-21 т.2), роздруківку з інтернет-сайту новин (а.с.а.с.21 зворотна сторона, 22 т.2), заяву про вчинення кримінального правопорушення від 29.12.2017р. (а.с.23 т.2) та лист Головного управління Національної поліції України в Луганській області на заяву про кримінальне правопорушення №5819/11/35-2018 від 02.02.2018р. (а.с.24 т.2), з яких вбачається втрата управлінського контролю над виробничими активами у м. Алчевську внаслідок протиправного захоплення підприємства невстановленими особами.

Своєю чергою, Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» у запереченні на заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду (а.с.а.с.40-42 т.2) було зазначено, що таке відстрочення у справі призведе до значного порушення його матеріальних інтересів та фінансового стану.

В підтвердження означеної позиції (тяжкого фінансового положення Позивача) було надано до суду:

- баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2017р. (а.с.43 т.2) з якого вбачається, що зобовязання та забезпечення Позивача на означену дату становили 8348416,00тис.грн. та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців (а.с.44 т.2), відповідно якого: прибуток підприємства відсутній, збитки за звітний період становлять 335668,00тис.грн.

- звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30.09.2017р. (а.с.45 т.2), з якого вбачається 1088095,40тис.грн. кредиторської заборгованості підприємства, з яких прострочена 757929,50тис.грн., при цьому дебіторська заборгованість складає 148788,50тис.грн., з яких прострочена 41313,40тис.грн.

- довідку №17/21 від 12.01.2018р. про несвоєчасну виплату підприємством заробітної плати своїм працівникам за період з 01.07.2017р. по 31.12.2017р. (а.с.46 т.2).

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ст.129-1 Конституції України в редакції Закону України №1401-VШ від 02.06.2016р. судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст.18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Згідно приписів ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч.1).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК).

Частиною 4 цієї статті встановлено, що вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 5 ст. 331 ГПК розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки Конституційного Суду України містяться в мотивувальній частині Рішення від 26.06.2013р. у справі № 1-7/2013.

Згідно п.7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (із змінами та доповненнями), розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Як вказано у п.7.2 вказаної Постанови, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Оцінюючи надані відповідачем докази, ступінь вини відповідача у виникненні спору, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, дотриманням справедливого балансу інтересів обох сторін, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що договір поставки №58/2016-У02-АМК-387-2016пст від 06.04.2016р., на підставі якого виникли спірні правовідносини сторін у даній справі, був укладений в період проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

Між сторонами за вказаним договором було укладено численні додаткові угоди, зокрема додаткову угоду №3 від 31.12.2016р., якою строк дії цього договору був продовжений до 01.07.2017р.

Отже, відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 ЦК України, взяв на себе відповідні зобов'язання (приймати поставлену продукцію та здійснювати своєчасний/повний розрахунок з постачальником), і обєктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов'язань за договором.

Наразі, рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2017р. у справі №913/796/17, яким присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на користь Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» залишається не виконаним, про що зазначає сам відповідач.

Крім того, сам по собі складний фінансовий стан заявника, в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, не є тією виключною обставиною, яка б давала підстави для відстрочення виконання рішення суду, адже її наявність (відсутність) залежить, зокрема від власної діяльності суб'єкта господарювання - заявника.

Згідно положень ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику (п.4 ст.44 Господарського кодексу України).

Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб'єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв'язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Крім того, згідно положень ч.1 ст.115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

У відповідності до положень чинного законодавства, останньому як юридичній особі можуть належати не лише отримані доходи, майно, суто нерухомі та рухомі речі - будівлі, споруди, земельні ділянки, засоби виробництва, активи, однак і грошові кошти, цінні папери, майнові права, тощо.

Згідно положень ч.1-2 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідач не припинив свою діяльність як юридична особа, відповідний запис в реєстрі відсутній, в процедурі банкрутства не перебуває.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що як боржник так і стягувач несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики.

Враховуючи наведене, тяжка економічна ситуація в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін.

Згідно до ч.1 ст.9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 ст.6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

У зв'язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність виключних обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання рішення господарського суду ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», зокрема, здійснення антитерористичної операції на території, на якій знаходиться відповідач, а також скрутний фінансовий стан боржника. При цьому, необхідно враховувати, що подальше невиконання відповідачем рішення по справі №913/796/17 може привести для стягувача до таких негативних наслідків, як вилучення грошових коштів з господарського обігу, виникнення дефіциту оборотних активів; неможливість здійснення своєчасних розрахунків за поточними господарськими операціями; суттєве погіршення фінансово-економічного положення позивача.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, тому колегією суддів відхиляються.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про надання відстрочки виконання судового рішення у справі №913/796/17 на один рік.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції винесена ухвала у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Луганської області від 20.03.2018р. у справі №913/796/17 повинна бути залишена без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на рахунок Скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269 - 271, 273, 275-277, 281 284, 327 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м. Сєвєродонецьк Луганської області на ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2018р. у справі №913/796/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2018р. у справі №913/796/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м.Сєвєродонецьк Луганської області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови буде складено протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий, суддя-доповідач: ОСОБА_1

(з окремою думкою)

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірн.: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4- ГСЛО

Надіслано судом до ЄДРСР 26.04.2018р.