РІШЕННЯ

м. Київ

23.04.2018Справа № 910/1967/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/1967/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м. Маріуполь Донецької області,

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

про стягнення 11 978,44 грн.,

без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - Комбінат) до публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення збитків, що виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезені у сумі 11 978,44 грн.

Комбінат обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 01.02.2016 позивачем (покупець) та публічним акціонерним товариством «Авдіївський Коксохімічний Завод» (постачальник; далі - Завод) було укладено договір № 245/108/16Сб (далі - Договір поставки), згідно умов якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити коксову продукцію;

- 25.12.2015 позивачем (вантажовласник) і відповідачем (виконавець) було укладено договір № 1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги (далі - Договір), за умовами якого виконавець надає вантажовласнику послуги пов'язані з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за послуги;

- вантажовласник зобов'язується пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження вантажів;

- на виконання умов Договору поставки було оформлено перевезення залізничною накладною від 29.12.2017 № 53607453 за груповою відправкою на адресу Комбінату;

- Комбінат умови Договору поставки виконав у повному обсязі, оплативши рахунок від 29.12.2017 № 91831124, що підтверджуються платіжними дорученнями: від 24.01.2018 № у сумі 60 000 000 грн.; від 05.02.2018 № у сумі 95 500 000 грн.; від 05.02.2018 № у сумі 106 000 000 грн.;

- 31.12.2017 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці було складено комерційний акт №485604/1218 про нестачу вантажу в вагоні №52375672 в кількості 1950 кг;

- у вказаному акті зазначено, що присутні виїмки та порушено маркування;

- пунктом 114 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут) передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- вартість недостачі з урахуванням природних втрат складає 11 978,44 грн.;

- таким чином, сума збитків, яка виникла у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні становить 11 978,44 грн. та підлягає відшкодуванню Залізницею.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 судом ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12.03.2018 Комбінат подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи копію статуту позивача, на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2018.

Залізниця 26.03.2018 подала суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження завданих збитків, а саме, Комбінатом не подано документи на оплату вантажу.

26.03.2018 позивач подав суду відповідь на відзив Залізниці, в якому зазначив таке: керуючись статтею 130 Статуту Комбінат на підтвердження кількості та розміру дійсної вартості втраченого вантажу до позовної заяви надав оригінал комерційного акта, оригінал залізничної накладної, належним чином завірену копію виданого вантажовідправником рахунку від 29.12.2017 №91831124 і сертифікати якості; крім того, до позову додані копії платіжних доручень від 24.01.2018 №, від 05.02.2018 №, від 06.02.2018 № та реєстри до них.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 178 Господарського процесуального кодексу України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

На підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, та на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 публічним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», правонаступником якого є Комбінат (вантажовласник) , і Залізницею (виконавець) укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору);

- виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії «Донецька залізниця» Залізниці за умови наявності коштів на його особовому рахунку (пункт 7.1 Договору);

- Договір набрав чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2016 (пункт 7.4 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором по транспорту та логістиці ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 01.01.2015 № 09/12, та від відповідача в.о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ОСОБА_2, який діяв на підставі Положення про регіональну філію (далі - Положення) і довіреності від 09.12.2015 № б/н, та в.о. заступника начальника регіональної філії «Донецька залізниця» ОСОБА_3, який діяв на підставі Положення і довіреності від 15.12.2015 № б/н, та скріплено печатками сторін.

Частиною першою статті 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення.

01.02.2016 Комбінатом (покупець) і Заводом (постачальник) укладено Договір поставки, за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити коксову продукцію (далі - товар) на умовах, викладених у Договорі поставки, специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору поставки (пункт 1.1 Договору поставки).

Відповідно до пункту 3.1 Договору поставки поставка товару здійснюється відповідно до ІНКОТЕРМС-2010.

Згідно з накладною № 53607453 Заводом як вантажовідправником на станції відправлення «Авдіївка» Донецької залізниці було відправлено на станцію «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці кокс доменний у вагоні №52375672 (у кількості 1 900 кг).

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

На станції «Маріуполь-Сортувальний» Донецької залізниці було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вказаних вагонах з масою вантажу, яка була зазначена у накладній, що підтверджується комерційним актом від 31.12.2017 № 485604/1218.

Так, у акті від 31.12.2017 № 485604/1218 вказано таке: «На основании акта о/ф №1-411 от 31.12.17г. ст. Мариуполь-Сортировочный Дон.ж.д. производилась комиссионная перевеска вагона №52375672, по отправке, указанной на лицевой стороне акта. По документу значится груз кокс доменный (влажный), насыпью. Вес определен отправителем на вагонных весах (100т.):брутто- не указ., тара с бруса- 24 000 кг., нетто- 47 200кг. При перевеске оказалось: брутто 69 250 кг., тара с бруса- 24 000кг., нетто- 45 250кг., что менее документа на 1 950 кг. При коммерческом осмотре обнаружено: погрузка в вагоне выше уровня бортов на 400-500мм, "шапкообразная". Поверхность груза маркирована известью одной продольной полосой вдоль вагона. Над 6-7 люками, с левой стороны по ходу поезда, имеется выемка размером 2500ммХ1200ммХ500мм в глубь вагона маркировка нарушена. Течи груза на ст. Мариуполь-Сортировочный нет. Вагон в техническом отношении исправен. Перевеска груза производилась в присутствии зам. ДС П.И.Людникова, аг.ком. А.Э.Полещук. пр.сд.к-та Т.В. Марцевой, вес-ка к-та Н.В. Смагиной на 150 т электронных весах №14 ст.Сартана-2 с полной остановкой вагона. При повторной перевеске данного вагона недостача груза подтвердилась. Заведующего грузовым двором нет по штату.».

Судом встановлено, що одержувачем вантажу є Комбінат.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вагоні №52375672, проведений відповідно до Правил перевезення вантажів та становить 11 978,44 грн., а саме: вага фактична з урахуванням вологості в рахунку-фактурі №91831124, згідно з сертифікатом якості №24329 становить 93,300 т; вартість 1 тонни згідно з рахунком вантажовідправника з ПДВ становить - 925 761,32 грн. (без ПДВ) х 1,2: 93,300т = 11 907 грн.; вага згідно з документом в полувагоні №52375672 - 47 200 кг; фактично виявилось - 45 250 кг; недостача - 1 950 кг; 47 200 кг х 2% (природні втрати) = 944 кг; недостача з урахування природних втрат становить - 1 950 кг - 944 кг = 1 006 кг; отже, вартість недостачі з урахування ПДВ становить - 11 907 грн. х 1,006 т = 11 978,44 грн.

Суд погоджується з розрахунком шкоди, який надано позивачем.

Згідно з частиною п'ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту).

Таким чином, оскільки не збережено вантаж, прийнятий Залізницею до перевезення, доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, Залізницею не подано, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до тверджень Залізниці про те, що позивачем не подано документів дійсної вартості, то слід вказати таке.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву, відповідач наполягає на тому, що Комбінат зобов'язаний був надати в підтвердження дійсної вартості втраченого вантажу докази оплати вантажу.

Разом з тим, Комбінат належним чином підтвердив вартість вантажу, подавши копію рахунка-фактури від 29.12.2017 №91831124, який підписаний представниками вантажовідправника (головним бухгалтером та начальником відділу збуту), і скріплений печаткою; копії платіжних доручень від 24.01.2018 №, від 05.02.2018 №, від 06.02.2018 № та реєстри до них про сплату вартості вантажу у вагоні №52375672.

Залізниця не подала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 178, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код: 40075815) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код: 00191129): 11 978 (одинадцять тисяч дев'ятсот сімдесят вісім) грн. 44 коп. збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу, та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.04.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук