РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2018Справа № 910/1295/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агрофорвард"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна"

про стягнення 115 152,60 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 року до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агрофорвард" до товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" про стягнення 115 152,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки № К 1707-0994 від 06.07.2017 року належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання по сплаті поставленого товару, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

14.02.2018 року до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів до матеріалів справи.

27.02.2018 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просив суд позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агрофорвард" до товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" про стягнення боргу за договором поставки від 06.07.2017 року № К 1707-0994 в сумі 115 152,60 грн. залишити без задоволення.

12.03.2018 року до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

06.07.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Агрофорвард" (постачальник) укладено договір поставки №К 17 07-0994, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити й передати, а покупець зобов'язався оплатити й прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію - пшеницю 6-го класу урожаю 2017 року, код товару згідно з УКТ ЗЕД - 1001, насипом відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п10.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання, і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

За змістом п. п. 1.2, 1.3 договору постачальник гарантує покупцеві, що товар є його власністю. Постачальник гарантує, що товар було придбано безпосередньо в сільгоспвиробника (ів) та інформація щодо такого/их сільгоспвиробника (ів) в додатку до цього договору є правдивою.

Відповідно до п.3.1 договору, кількість товару - 200 метричних тонн +/-10.00% (згідно даних, зазначених у транспортній накладній). Вага є остаточною згідно з даними, отриманими при переваженні товару в пункті призначення під час вивантаження.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що ціна товару за дійсним договором за 1 метричну тонну становить 3 875,00 грн. плюс ПДВ 775,00 грн., разом 4650,00 грн. ціна договору розуміється як ціна на умовах СРТ - порт Южний, TOB "ТІС - Зерно".

Згідно з п. 4.2 договору загальна вартість товару становить 775000,00 грн. плюс ПДВ 155000,00 грн., разом 930000,00 грн. +/-10.00%.

Постачальник зобов'язується передати товар на умовах СРТ (перевезення оплачено до) - Южний морський торговий порт, TOB "ТІС - Зерно", що є пунктом призначення за умовами цього договору. Умови поставки визначаються й розуміються відповідно до "Інкотермс" 2010 р. за винятком положень, пов'язаних з міжнародним перевезенням (п.5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору перебачено, що товар, повинен бути поставлений відповідно до показників якості й у кількості, згідно п.1 і п.2. цього договору, у період з 06 Липня 2017 р. по 07 Липня 2017 р. Датою поставки є дата на штемпелі автотранспортної накладної, поставленому в пункті призначення товару.

При відправленні товару товарно-транспортні накладні повинні бути оформлені відповідно до інструкцій, наданих покупцем додатково (п.5.3 договору).

Згідно з п.5.4 договору, при відправленні автотранспорту з товаром повинні бути належним чином оформлені наступні товаросупровідні документи: товарно-транспортна накладна з печаткою відправника форма 1-ТН (оригінал) - 4 примірники; сертифікат якості або посвідчення якості на партію товару.

Постачальник передає покупцеві наступну інформацію факсом не пізніше 1 доби з моменту відвантаження партії товару в пункт призначення: копії товарно-транспортних накладних; вага нетто відвантаженого товару (п.5.7 договору).

Пунктом 5.12. договору передбачено, що постачальник вважається таким, що здійснив свої зобов'язання з поставки товару, з дати приймання товару в пункті призначення. Відповідальність за товар, право власності на товар та всі ризики, пов'язані із його втратою або пошкодженням, а також всі витрати за зберігання товару переходять від постачальника до покупця в дату виконання постачальником своїх зобов'язань з поставки товару, передбачених цим договором.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №23 від 07.07.2017 року на суму 924 327,00 грн.

На виконання умов договору позивачем поставлено товар на загальну суму 924 327,00 грн., що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, а саме:

- №22 від 06.07.2017 року на суму 575 763,00 грн. (123,82 т),

- №23 від 07.07.2017 року на суму 348 564,00 грн. (74,96 т)

Зі сторони відповідача вищезазначені накладні підписані ОСОБА_2 на підставі довіреності №5 від 01.07.2017 року на отримання від ТОВ "ТД Агрофорвард" товару за договорами поставки.

Також, позивачем надано товарно-транспортні накладні, а саме: серія 12ААЕ № 698158 від 06.07.2017 року, серія 12ААЕ № 698165 від 06.07.2017 року, серія 12ААЕ № 698166 від 06.07.2017 року, серія 12ААЕ № 698784 від 03.07.2017 року, серія 12ААЕ № 698849 від 05.07.2017 року, серія 12ААЕ № 650489 від 06.07.2017 року, серія 12ААЕ № 650492, серія 12ААЕ № 650498 від 06.07.2017 року.

Факт отримання товару не заперечується відповідачем.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.6.1 договору покупець здійснює оплати за товар в українських гривнях шляхом переведення на розрахунковий рахунок постачальника наступними чином:

6.1.1 покупець здійснює 80<[50-максимум 80]> % оплати за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів: рахунок на оплату повної кількості товару; видаткова накладна на кожну партію вивантаженого (прийнятого) товару, дата видачі якої повинна відповідати даті вивантаження відповідної партії товару; письмове повідомлення від одержувача (TOB "ТІС - Зерно") про результати переваження товару не пізніше 24 годин після розвантаження товару та підтвердження наявності документів, зазначених в п.5.4.

Згідно п. 6.1.2 договору покупець здійснює 20 < [50-20] >% оплати за товар протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання факсимільної копії наступних документів: податкова накладна на товар в електронному вигляді, належним чином оформлену у відповідності до правил, які встановлені п.201.1 Податкового Кодексу України, зокрема із обов'язковим зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних через систему електронного документообігу в момент першої події (відвантаження товару) протягом 1 (одного) робочого дня з дати першої події.

В підтвердження часткової оплати відповідачем вартості отриманого товару, до матеріалів справи надано банківські виписки по особовому рахунку позивача. Згідно банківської виписки відповідач сплатив 10.07.2017 року позивачу 739 461,60 грн. та 21.08.2017 року - 69 712,80 грн. за договором від 06.07.2017 № К 17 07-0994, що також не заперечується відповідачем.

Отже відповідачем оплачено позивачу 80% (739 461,60 грн.) вартості товару, як передбачено п. 6.1.1 договору - 10.07.2018 року та ще 69 712,80 грн. 21.08.2017р. Будь-яких застережень щодо ненадання позивачем документів, передбачених п. 10.6 договору відповідач не вказав і не зазначив обставин щодо звернення до позивача з вимогою про їх надання.

У поданому до матеріалів справи відзиві відповідач не заперечує факт поставки йому товару в кількості 198,78 тон та не заперечуються обставини щодо часткової оплати вартості товару на суму 809 174,40 грн.

Тобто не сплачена відповідачем за товар сума становить 115 152,60 грн., що є менше 20% від вартості товару.

На думку відповідача ним переплачено позивачеві за товар в сумі 69 712,80 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем передбаченого договором поставки обов'язку оформити та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, а тому відповідач звільняється від зобов'язання зі сплати 20% вартості товару, тобто на суму 184 865,40 грн.

Проте, вказана обставина спростовується поданими до матеріалів справи доказами, зокрема належним чином засвідченими копіями податкових накладних, що містять відмітку про їх отримання податковим органом та реєстрацію у встановленому законом порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна № 22 від 06.07.2017 на загальну суму 480 035,00 грн без ПДВ (123,88 т), зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 10.07.2017 року; податкова накладна № 23 від 07.07.2017 на загальну суму 290 470,00 грн. без ПДВ (74,96 т), зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 10.07.2017 року.

Пунктом 6.1.2 договору передбачено обов'язок сплатити 20 % вартості товару після отримання факсимільних копій належним чином оформлених та зареєстрованих у Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Докази надіслання оригіналів податкових накладних відповідачу долучені до матеріалів справи і свідчать про їх направлення лише 12.03.2018 року. Доказів направлення податкових накладних ранішою датою до матеріалів справи не надано. Проте, відповідачем також не надано доказів того, що він звертався до позивача з метою з'ясування обставин щодо реєстрації податкових накладних та їх отримання відповідно виконання свого грошового зобов'язання у повному обсязі. Суд відзначає, що до моменту належного оформлення позивачем податкових накладних згідно умов укладеного між сторонами договору, у відповідача не виник обов'язок зі сплатити решти 20% вартості отриманого товару. Проте, оскільки, податкові накладні позивачем було зареєстровані, відповідач зобов'язаний сплатити повну вартість отриманого ним від позивача товару.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що постачальник має передати оригінали первинних документів, які зазначені в п. 6.1.1 та п.6.1.2 впродовж 7 днів з моменту їх оформлення. Однак, ненадання вказаних документів позивачем, не спростовує обов'язку відповідача оплатити вартість отриманого товару.

Крім того, пунктом 7.10 договору передбачено, якщо Державною фіскальною службою України (ДФС) під час перевірки операцій з товаром буде поставлено під сумнів дійсність поставки товару за цим договором в цілому або частково; або поставлено під сумнів дійсність цього договору в цілому, або в окремих його положеннях незалежно від факту недійсності, а також у випадку виявлення некоректно зареєстрованих податкових накладних або відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних після надання звітності за підсумками періоду, в якому відбулися поставки за цим договором, постачальник зобов'язується компенсувати покупцю суму всіх коригувань, в тому числі ПДВ та собівартість товару, включеного до розрахунку податку на прибуток, здійснених покупцем у разі, якщо ці коригування покупець буде змушений зробити через некоректно надану постачальником звітність у ДФС або виявлені порушення операцій з товаром в процесі податкової перевірки, а також компенсувати суму можливих штрафних санкцій.

Отже, для постачальника передбачено відповідальність перед покупцем у разі неналежного оформлення податкових накладних та виникнення проблем з приводу наданої до податкових органів звітності та сплачених податків, а тому несвоєчасна реєстрація у встановленому законом порядку податкових накладних не є підставою для несплати відповідачем повної вартості отриманого ним товару.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором поставки № К 17 07-0994 від 06.07.2017 року у відповідача перед позивачем в сумі 115 152,60 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені, оскільки факт отримання товару відповідачем підтверджується підписаними сторонами спору видатковими накладними, які водночас підписані з боку відповідача уповноваженою особою, крім того, наявними у справі документами підтверджується обставина щодо реєстрації податкових накладних, з якою згідно п. 6.1.2 договору пов'язано виникнення обов'язку у відповідача зі сплати вартості товару у повному обсязі. Решта доводів відповідача відхилені судом як такі, що не відносяться до предмету спору.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Луї Дрейфус Компані Україна" (04073, м. Київ, провулок Куренівський, будинок 12, корпус А, офіс 601, ідентифікаційний код 30307207) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агрофорвард" (65016, місто Одеса, вулиця Авдєєва-Чорноморського, будинок 2, корпус Б, ) основний борг в розмірі 115 152 (сто п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 60 коп. та судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий