ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

23.04.2018

Справа № 917/326/18

За клопотанням Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», 39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І. Приходька, 141,

про забезпечення позову

За позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», 39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І. Приходька, 141,

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д (відповідач-1), і Акціонерного товариства «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» імені Дзержинського», 622007, Росія, Свердловська обл., м. Нижній Тагіл, Східне шосе, 38 (відповідач-2),

про припинення зобов’язання неможливістю виконання

Суддя Трофименко Т.Ю.

без виклику представників сторін,

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Кременчуцький сталеливарний завод» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» і Акціонерного товариства «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» імені Дзержинського» про припинення зобов’язання неможливістю виконання.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.03.2018 ухвалено передати матеріали позовної заяви за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Разом із позовною заявою, позивач подав суду клопотання про забезпечення позову, відповідно до якого просив суд:

- зупинити виконання наказу про примусове виконання рішення та постанови від 05.12.2016 року виданого Господарським судом Полтавської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» на користь Акціонерного товариства «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» імені Дзержинського» 58 239 800 руб. РФ заборгованості та 206 700 грн. витрат по сплаті судового збору;

- заборонити органам і посадовим особам Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, включаючи територіальні підрозділи, а також приватним державним виконавцям приймати до виконання виконавчі документи, за якими передбачається стягнення з Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» будь-яких грошових сум на користь Акціонерного товариства «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод», відкривати виконавче провадження з виконання таких документів та вживати заходи примусового виконання судового рішення до ухвалення рішення у справі та набрання ним чинності;

- заборонити банкам здійснювати списання з рахунків Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» будь-яких грошових сум на користь Акціонерного товариства «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» імені Дзержинського» за платіжними вимогами посадових осіб державної виконавчої служби або приватних виконавців.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Так, суд визнав заяву позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набрала законної сили 23.04.2018 та її може бути оскаржено.

Суддя                                                                                           Т.Ю. Трофименко