провадження № 28/27/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.04.2018 Справа № 908/641/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянувши заяву про видачу судового наказу без номеру від 12.04.2018р.:

за заявою фізичної особи-підприємця Саганя Юрія Вікторовича (69002, АДРЕСА_1)

до боржника фізичної особи-підприємця Нікогосяна Гамлета Ніколовича (69118, АДРЕСА_2)

про стягнення 19.824,00 грн.

Встановив, що заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення 19.824,00 грн. заявник посилається на наступне:

14.05.2014р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу товару, за умовами якого продавець зобов'язується передати товар та супровідні документи до нього у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Пунктом 3.5 договору купівлі-продажу сторонами узгоджено, що тара-кега є зворотною. Приймання тари здійснюється за кількістю та якістю продавцем в момент передачі партії товару покупцю. Приймання-передача тари здійснюється з оформленням відповідної накладної. У разі не повернення тари, покупець сплачує її заставну вартість за обліковою ціною постачальника. Оплата за тару здійснюється не пізніше строку сплати, що і за товар.

Крім того, 14.05.2014р. між цими ж сторонами укладено договір оренди обладнання, за умовами якого орендодавець (ФОП Сагань Ю.В.) зобов'язується передати орендарю (ФОП Нікогосян Г.Н.) в тимчасове користування обладнання: комплекс обладнання по розливу та охолодження напоїв у кількості семи штук вартістю відповідно до акту приймання-передачі.

Сторонами підписаний акт приймання-передачі обладнання в оренду, відповідно до якого в оренду передано сім одиниць обладнання вартістю 8.500,00грн.

Підставою для звернення з позовом до суду зазначено порушення боржником зобов'язань за договором купівлі-продажу без номеру від 14.05.2014р. в частині своєчасного та повного відшкодування вартості отриманого товару та зворотної тари-кеги, внаслідок чого утворилась заборгованість за отриманий товар у розмірі 1.324,00грн. та заборгованість за зворотною тарою-кеги і обладнання за договором оренди обладнання б/н від 14.05.2014р. в розмірі 18.500,00 грн. В позовній заяві заявник посилається на те, що на підставі накладної №ЮС.-024532 від 21.09.2016р. на адресу боржника поставлений товар на загальну суму 1.324,00грн., який не був сплачений. Також згідно цієї накладної боржник не повернув п'ять зворотних тар-кег вартістю 10.000,00грн. Іншою підставою звернення зазначено порушення боржником зобов'язання щодо повернення обладнання вартістю 8.500,00грн. переданого за актом приймання-передачі від 14.05.2014р. в рамках договору оренди обладнання від 14.05.2014р.

Отже, укладаючи договори (купівлі-продажу від 14.05.2014р. та оренди обладнання від 14.05.2014р.), кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо їх виконання.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявник в підтвердження факту наявності обов'язку боржника сплатити вартість отриманого товару та вартість не повернутої зворотної тари-кеги за договором купівлі-продажу б/н від 14.05.2014р. додав до заяви накладну №ЮС.-024532 від 21.09.2016р.

Між тим, відповідно до зазначеної видаткової накладної покупцю поставлено товар вуглекислота 20 л. загальною вартістю 250,00 грн. Балон тара одна одиниця вартістю 500,00грн. Також ця видаткова накладна містить посилання на те, що борг по тарі складає 1.714,00грн. До того ж в розділі "накладная на возвратную тару" зазначено, що повернуто балон одна штука вартістю 500,00грн. Сплачено 140.

З урахуванням викладеного, суд наголошує, що зазначена видаткова накладна не підтверджує факт поставки боржнику товару на загальну суму 1.324,00грн. та факт неповернення боржником зворотної тари-кеги вартістю 10.000,00грн.

До того ж, позовні вимоги заявлені на підставі двох договорів, а саме договору купівлі-продажу від 14.05.2014р. та договору оренди обладнання від 14.05.2014р., які не пов'язані між собою підставами виникнення та засобами доказування.

Положеннями ст. 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Заявник у позові жодним чином не обґрунтував пов'язаність між собою заявлених вимог та необхідність їх вирішення в одному позовному провадженні.

Аналіз наведеного свідчить, що із доданих до заяви заявником документів неможливо встановити факт наявності у боржника заборгованості за поставлений товар у розмірі 1.324,00 грн. в рамках договору купівлі-продажу б/н від 14.05.2014р. та не повернення зворотної тари- кеги вартістю 10.000,00грн.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи досліджені матеріали, суд визнає доводи заявника, викладені у заяві без номеру від 12.04.2018р., необґрунтованими, а заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 4, 74, 150-153 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити фізичній особі-підприємцю Саганю Юрію Вікторовичу у видачі судового наказу.

Судові витрати залишити за заявником.

Ухвала суду набрала законної сили 25.04.2018р.

Порядок набрання ухвалою законної сили визначений статтею 235 ГПК України.

Порядок оскарження ухвали суду першої інстанції визначений статтями 254, 255, 256 ГПК України.

Суддя О.В. Федорова