Справа № 922/1986/17
Судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Погребняка В.Я.,
у справі за позовом
Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція",
до Товариства з обмеженою відповідальністю НВФ "Укрспецсервіс",
про стягнення коштів в сумі 13 408,51 грн.,
Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів, головуючий голосує останнім.
При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті.
Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 922/1986/17 касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" задоволено. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 у справі №922/1986/17 скасовано, а рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2017 у справі №922/1986/17 - залишено в силі.
Мною, суддею Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Погребняком В.Я., при винесенні постанови Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 922/1986/17 за результатами розгляду касаційної скарги Державного підприємства "Національна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська атомна електрична станція" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 у справі №922/1986/17 було висловлено окрему думку, суть якої полягає в такому.
Пунктом 12.1. договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом".
Статті 639, 640 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 180,181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) регулюють загальний порядок укладення договорів, в т.ч. і визначення моменту їх укладення.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Наведені статті 639, 640 ЦК України та статті 180, 181 ГК України не містять прямої заборони на відступ від їхніх положень.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.251 зазначеного Кодексу терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України).
Отже, сторони самостійно на свій власний розсуд та у відповідності до наведених норм змінили момент визначення дати укладення та набрання чинності вищезазначеного договору, а саме з дати реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом". Тобто, саме з моменту настання дати такої реєстрації договір породжує для сторін правові наслідки - наділяє їх певним обсягом прав та обов'язків.
З огляду на те, що відповідач неодноразово звертався до позивача з запитами щодо реєстрації договору, які були залишені без відповіді, зобов'язання за укладеним договором в нього не виникли та він не може нести відповідальність за його порушення.
Щодо висновку місцевого господарського суду про те, що інформація про факт укладення між сторонами договору та його реєстрація є загальновідомою та не потребує доказування, оскільки вся інформація щодо даного договору оприлюднена на офіційному сайті ProZorro, на якому містяться відомості про його укладення, слід зазначити таке.
Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Таким чином, цей Закон не визначає момент укладення та набрання чинності вищезазначеного договором, оскільки це сторонами здійснено самостійно в п. 12.1 договору.
За таких обставин вважаю, що не було підстав для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 у справі №922/1986/17.
Дана правова позиція вже була викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2018 у справі № 922/1356/17 щодо застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Суддя Верховного суду В.Я. Погребняк