ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Справа № 915/207/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

без виклику сторін

розглянувши справу № 915/207/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Партс,

02222, вул. Закревського, 16, м. Київ;

до товариства з обмеженою відповідальністю ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС,

54058, АДРЕСА_1;

про стягнення основного боргу, процентів за користування коштами, суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, процентів річних та пені, а всього грошових коштів у сумі 46908 грн. 82 коп. за договором поставки від 22.05.2017 № 11354-15/2017,

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ОСОБА_1 Партс предявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 46908 грн. 82 коп., із яких: 26405 грн. 56 коп. основний борг; 16850 грн. 18 коп. пеня; 1027 грн. 73 коп. 12 % річних; 1256 грн. 83 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; 1368 грн. 52 коп. проценти за користування товарним кредитом, з посиланням на неналежне виконання ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС у період 7 жовтня - 10 листопада 2017 року грошових зобовязань за укладеним між ними договором поставки від 22.05.2017 № 11354-15/2017 (далі договір), а саме, зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку нараховано у спірних сумах пеню та проценти річних на підставі п.п. 5.2-5.3 договору, а також нарахування індексу інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та процентів за користування чужими грошами коштами на підставі ст.ст. 536, 694 та 1048 ЦК України.

Позивач також просить про стягнення з ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС грошових коштів на відшкодування судових витрат, зокрема, з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 13.03.2018 відкрито провадження в даній справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС правом подання відзиву на позовну заяву та іншими правами відповідача не скористалося, при цьому поштове відправлення з ухвалою від 13.03.2018, направлене відповідачу, повернено до суду поштовим відділенням у звязку із закінченням строку зберігання.

Суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження в даній справі, так як указану вище ухвалу направлено на адресу, за якою ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч .5 ст. 252 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір, за яким ТОВ ОСОБА_1 Партс (постачальник) зобовязалося в порядку та на умовах, визначених договором, поставляти ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС (покупцю) товар запчастини та експлуатаційні матеріали, номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження, загальні кількість, ціна за одиницю товару, термін та умови поставки яких визначаються в рахунках-фактурах та товарних накладних, або інших передбачених законодавством документах на товар, які є невідємною частиною договору та остаточно узгоджуються сторонами на кожну окрему партію товару, а також надавати шино-монтажні послуги, а покупець приймати товар та оплачувати його шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах попередньої оплати або відстрочення платежу (в такому випадку термін відстрочення зазначається у накладній і товар має бути оплаченим не пізніше останнього дня відстрочення включно) (п.п. 1.1, 1.2, 2.3, 3.1 договору).

Ціни на товар вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання (передавання) партії товару (п. 2.4 договору).

Товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару покупцю на складі постачальника або з моменту передачі товару постачальником перевізнику (п.п. 2.5.1, 2.5.2 договору).

Товар, за домовленістю сторін, продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення зазначається у накладній (п.2.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2017, а якщо протягом 1-го місяця до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, договір вважається продовженим на 1 календарний рік (п.п. 8.2, 8.4 договору).

За твердженнями позивача, договір діє й на даний час.

На виконання умов договору ТОВ ОСОБА_1 Партс у період 7 жовтня - 10 листопада 2017 року поставлено відповідачу товар згідно видаткових накладних: від 07.10.2017 № SI на суму 2357 грн. 28 коп.; від 20.10.2017: № SI на суму 3334 грн. 50 коп., № SI на суму 854 грн. 58 коп., № SI на суму 2505 грн. 84 коп., від 26.10.2017 № SI на суму 1044 грн. 54 коп.; від 07.11.2017: № SI на суму 3072 грн. 90 коп., № SI на суму 8511 грн. 36 коп.; від 09.11.2017 № SI на суму 5362 грн. 74 коп.; від 10.11.2017 № SI на суму 4621 грн. 44 коп., а всього, з урахуванням повернення відповідачем товару вартістю 259 грн. 62 коп. за документом від 09.11.2017 № 2, на суму 31405 грн. 56 коп.

Отримання товарів за вказаними видатковими накладними підтверджується підписами та печаткою ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС, а отримання повернення товару за документом від 09.11.2017 № 2 від відповідача підписами та печаткою ТОВ ОСОБА_1 Партс .

У зазначених видаткових накладних передбачено порядок їх оплати, а саме: передоплата, - що узгоджується з п.2.3 договору.

На оплату товарів позивачем виставлено ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС рахунки, а саме: від 07.10.2017 № S на суму 2357 грн. 28 коп.; від 20.10.2017: № S на суму 3334 грн. 50 коп., № S на суму 854 грн. 58 коп. та № S на суму 2505 грн. 84 коп.; від 26.10.2017 № S на суму 1044 грн. 54 коп.; від 07.11.2017 № S на суму 3072 грн. 90 коп. та № S на суму 8511 грн. 36 коп.; від 09.11.2017 № S на суму 5362 грн. 74 коп.; від 10.11.2017 № S на суму 4621 грн. 44 коп. Ці рахунки виставлено в день поставки, що випливає із змісту видаткових накладних, у яких зазначені рахунки вказано.

Відповідачем оплачено поставлений товар частково у сумі 5000 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку ТОВ ОСОБА_1 Партс за 20.12.2017. За твердженнями позивача, решту вартості товару, яка складає суму 26405 грн. 56 коп., відповідачем не оплачено й дотепер.

Укладений сторонами договір містить елементи договорів поставки та надання послуг.

Цивільним законодавством передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 901 ЦК України).

За договором за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що позивачем доведено прострочення виконання ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС грошових зобовязань щодо оплати поставлених за договором товарів, унаслідок чого утворився основний борг у загальній сумі 26405 грн. 56 коп., а тому вимоги про стягнення цієї суми є обґрунтованими.

Суд визнає обґрунтованими вимоги й про стягнення з відповідача нарахувань у визначені позивачем періоди прострочення виконання грошових зобовязань на суму основного боргу, а саме:

- пені, на підставі п.5.2 договору;

- індексу інфляції, на підставі п.5.2 договору та ч.2 ст.625 ЦК України.

Так, ч. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України). Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у процентах, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір процентів не передбачено законом або договором (ч. 6. ст. 231 ГК України).

Цивільним законодавством визначено, що у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ч.1 ст.611 ЦК України). Неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання, при цьому пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання (ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У договорі сторони визначили, зокрема, що у разі прострочення платежу за поставлений товар більше 3-х календарних днів покупець сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п.п.5.2, 5.3 договору).

Суд погоджується з наведеними у позовній заяві розрахунками пені за прострочення сплати сум основного боргу в період 16.10.2017-06.03.2018 в загальній сумі 16850 грн. 18 коп., та нарахувань на суми основного боргу в період прострочення індексу інфляції, встановленого у листопаді 2017 року-лютому 2018 року в загальній сумі 12156 грн.83 коп., а тому ці суми вимог підлягають задоволенню.

Щодо вимог ТОВ ОСОБА_1 Партс про стягнення з ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС штрафу в сумі 1027 грн. 73 коп. та процентів за користування товарним кредитом, суд приходить до такого.

В обґрунтування вимог про стягнення штрафу позивач послався на п. 5.3 договору, яким передбачено, зокрема, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання боржник сплачує штраф у розмірі 12 % річних від простроченої суми.

Суд вважає, що викладені положення договору не мають юридичної сили, тому що п. 5.2 цього ж договору, зміст якого наведено вище, вже встановлено відповідальність покупця у разі порушення ним строків оплати поставлених товарів - у вигляді пені.

Суд вважає, що правила ділового обороту передбачають рівність відповідальності сторін у разі порушення зобовязань за договором. Таке сторонами закріплено у п. 5.5 договору, яким передбачено, що у разі прострочення постави товару постачальник на вимогу покупця останньому сплачує , зокрема пеню, нараховану на вартість недопоставленого товару за кожний календарний день періоду прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення.

Більше того, ст. 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вимог про стягнення 3 % річних обґрунтовані положеннями цивільного законодавства, а саме ст.ст. 536, 694 та 1048 ЦК України.

Суд вважає, що таке обґрунтування вимог не відповідає положенням законодавства, на яке позивач посилається.

Так, Цивільним кодексом України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати (ч.ч. 1, 5 ст. 694 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Як викладено вище, поставка товару за спірним договором здійснювалася позивачем не на умовах кредиту з відстроченням чи розстроченням платежу, а на умовах передоплати, що зазначено у видаткових накладених на поставлений товар, тому посилання на положення ст. 694 ЦК України є безпідставними.

Є безпідставними й посилання на положення ст. 536 ЦК України, тому що вони поширюються на фізичних осіб, а юридичним особам відсотки за користування чужими грошовими коштами належить визначити у договорі.

В укладеному сторонами договорі сторони не погоджували розмір сплати відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Що стосується посилань позивача на положення ст.1048 ЦК України, то дія цієї норми стосується відносин позики і не поширюється на відносини поставки товарів.

Ураховуючи викладене, в задоволенні вимог позивача про стягнення з ТОВ ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС штрафу в сумі 1027 грн. 73 коп. і процентів за користування товарним кредитом у сумі 1368 грн. 52 коп. належить відмовити.

Отже, позовні вимоги ТОВ ОСОБА_1 Партс підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати ТОВ ОСОБА_1 Партс на оплату позовної заяви судовим збором, згідно платіжного доручення від 05.03.2018 № 134 у сумі 1762 грн., яка, у відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236- 238 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Партс задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ТРАК-ТАЄРС СЕРВІС, 54058, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 41309398, на користь товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 Партс, 02222, вул. Закревського, 16, м. Київ, ідентифікаційний код 37141112, грошові кошти в загальній сумі 44512 (сорок чотири тисячі пятсот дванадцять) грн. 57 коп., із яких: 26405 (двадцять шість тисяч чотириста пять) грн. 56 коп. основний борг; 16850 (шістнадцять тисяч вісімсот пятдесят) грн. 18 коп. пеня; 1256 (одна тисяча двісті пятдесят шість) грн. 83 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. У задоволені решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М. Коваль.