ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. Cправа № 902/1145/17

Суддя господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Німенко О.І., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", м.Київ

до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Атлант-36", м.Вінниця

про стягнення 9448,21 грн згідно договору купівлі-продажу

учасники справи правом участі у судовому засіданні не скористались

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Атлант-36" заборгованості в сумі 9448,21 грн згідно договору купівлі-продажу №820/14-БО-1 від 19.12.2013, у тому рахунку: 3661,43 грн - пені; 431,68 грн - 3% річних та 5355,10 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що протягом січня 2014 року - грудня 2014 року він передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 43921,54 грн. Невчасне погашення останнім заборгованості стало підставою до нарахування сум, заявлених до стягнення.

Ухвалою суду від 21.12.2017 постановлено справу №902/1145/17 розглянути за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі №902/1145/17 призначено на 15.02.2018.

В подальшому судом продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №902/1145/17 на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання у справі №902/1145/17 на 20.03.2018.

19.03.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" (вх. канц. суду №06-52/2405/18) з додатками, у яких відповідач проти позову заперечив з підстав зазначених у них. Зокрема, останній зазначив, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Атлант-36" дійсно у 2014 році придбало у публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" газ для виробництва тепла мешканцям будинку, водночас оплату за спожитий газ відповідачем було здійснено остаточно у січні-лютому 2015, а не у січні 2016, як зазначено позивачем.

Ухвалою суду від 20.03.2018 постановлено закрити підготовче провадження у справі №902/1145/17, призначити справу до судового розгляду по суті, повідомити учасникам справи, що розгляд справи по суті відбудеться 10.04.2018.

10.04.2018 представники сторін правом участі у судовому засіданні не скористалися, про дату, місце та час слухання справи повідомлені судом завчасно та належним чином у судовому засіданні 20.03.2018, що підтверджується підписами представників останніх (від позивача - ОСОБА_1, від відповідача - ОСОБА_2А.) на розписці від 20.03.2018, а також ухвалою суду від 20.03.2018, яка надіслана на адреси сторін рекомендованою кореспонденцією

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку, що учасників справи належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останніх є підставою до розгляду справи за їх відсутністю, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Судовий розгляд справи здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

19.12.2013 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений договір №820/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), у відповідності з умовами п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач протягом періоду з січня по грудень 2014 року передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 43921,54 грн, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі природного газу з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.26-36).

За умовами п.6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував до сплати відповідачу в порядку п.7.2 Договору та ч.2 ст.625 ЦК України пеню у розмірі 3661,43 грн, 3% річних у розмірі 431,68 грн та інфляційні у розмірі 5355,10 грн, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Сторони є суб'єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обов'язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору є господарськими зобов'язаннями, і мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами ст.530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимоги ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського кодексу України передбачають, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Між тим, 30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016 (далі - Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно зі статтею 1 зазначеного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону є: кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем); заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 01.01.2016.

За змістом статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначено дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" окремо урегульовано списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення; крім того, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом

Отже, цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Відповідно виконання цієї норми також не потребує включення підприємства до реєстру, оскільки за змістом Закону до реєстру включаються та процедурі врегулювання заборгованості підлягають не погашені суми боргу перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина третя статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини третьої статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16.

19.12.2013 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладений договір №820/14-БО-1 купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії Договору до 31 грудня 2014 року (а.с.15-20 ).

У встановленому порядку сторони вносили зміни до предмету та ціни Договору, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні Додатковими угодами №№1-7 (а.с.21-26).

Окрім того відповідно до Додаткової угоди №1 від 31.01.2014 сторонами погоджено викласти банківські реквізити Продавця, зазначені в п.12 "Адреси та реквізити сторін" Договору у наступній редакції: "Рахунок із спеціальним режимом використання: 921 АТ "Ощадбанк", м. Київ, код банку 300465"(а.с.21).

На підтвердження проведених відповідачем розрахунків за отриманий згідно Договору природній газ позивачем надано до суду довідку про операції по підприємству "Атлант-36 ОСББ" з 01.01.2014 по 31.10.2017 (а.с.38). Згідно даної довідки остаточний розрахунок за договором №820/14-БО-1 від 19.12.2013 в сумі 13729,67 грн відповідачем здійснено 25.01.2016.

Згідно поданого до суду розрахунку (а.с.11-13) позивачем зазначено про наявність станом на 15.01.2015 у відповідача заборгованості за спожитий природній газ на суму 13729,67 грн. Також у даному розрахунку зазначено про відсутність фактичної оплати за природній газ станом на 06.02.2015, 04.03.2015, 15.07.2015, 01.01.2016, та про надходження фактичної оплати за природній газ 14.01.2016 від відповідача у сумі 2242,67 грн; 25.01.2016 - у сумі 11487,00 грн.

Первинних документів на підтвердження виконання сторонами умов договору купівлі-продажу природного газу №820/14-БО-1 від 19.12.2013, у тому числі документи про сплату боргу станом на час розгляду справи в суді, всупереч вимогам ухвали суду від 21.12.2017, позивачем суду не надано.

Строк дії договору №820/14-БО-1 від 19.12.2013 закінчився 31 грудня 2014, та в подальшому сторонами було укладено договір №1208/15-КП-1 від15.12.2014 купівлі-продажу природного газу.

Актом приймання-передачі природного газу згідно Договору №820/14-БО-1 від 19.12.2013, підписаного сторонами 31.12.2014, сторони погодили передачу позивачем у грудні 2014 року відповідачу природнього газу на суму 13729,67 грн.

Згідно умов Договору №820/14-БО-1 від 19.12.2013 та Договору №1208/15-КП-1 від15.12.2014, зокрема п.3.3 визначено, що Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Відповідно до п.3.4. даного Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідачем подано до суду меморіальні ордери №64835728 від 26.01.2015 та №65440212 від 05.02.2015 та зазначено про сплату ОСББ "Атлант-36" відповідно 8000,00 грн та 5729,67 грн (в загальній сумі 13729,67 грн) заборгованості за спожитий газ у 2014 повному обсязі 26.01.2015 та 05.02.2015 на визначені згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2014 банківські реквізити Продавця (р/р 921 АТ "Ощадбанк", м.Київ, код банку 300465).

Також на підтвердження здійснених розрахунків у сумі 13729,67 грн відповідачем (26.01.2015 та 05.02.2015) надано виписки по рахунках ОСББ "Атлант-36" за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, у яких зокрема відображено здійснення ОСББ "Атлант-36" перерахування НАК "Нафтогаз України" 26.01.2015 - 8000,00 грн та 05.02.2015 - 5729,67 грн на р/р 1921.

Разом з цим, в у наданому позивачем розрахунку не зафіксовано факти здійсненої відповідачем 26.01.2015 та 05.02.2015 оплати.

Таким чином наведене дає підстави суду вважати здійснені ОСББ "Атлант-36" згідно меморіальних ордерів 26.01.2015 - 8000,00 грн та 05.02.2015 - 5729,67 грн (в загальній сумі 13729,67 грн) на визначені згідно Додаткової угоди №1 від 31.01.2014 банківські реквізити Продавця (р/р 921 АТ "Ощадбанк", м. Київ, код банку 300465) проплати такими, які здійснені на виконання договору №820/14-БО-1 від 19.12.2013.

З огляду на викладене, оскільки з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за поставлений природний газ погашена останнім в повному обсязі до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (05.02.2015) на момент звернення до суду з даним позовом (19.12.2017) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річні та інфляційних втрат.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтею 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача.

Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 20 квітня 2018 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6);

3 - відповідачу - ОСББ "Атлант-36" (21100, м.Вінниця, вул.Пушкіна, 10).