ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018р. Справа №914/2658/17

місто Львів

За позовом: Керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області, м. Жовква Львівської області,

до відповідача1: Приватного підприємства «Ротен», м. Жидачів Жидачівського району Львівської області,

до відповідача 2: Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, с. Бишків Жовківського району Львівської області,

про: визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та звільнення земельних ділянок.

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Карась Х.

Представники учасників процесу:

прокурора: Леонтьєва Н.Т.

відповідача1: ОСОБА_1 довіреність від 22.03.2018 р. №12;

відповідача2: ОСОБА_2 сільський голова Бишківської сільської ради.

Керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача1: Приватного підприємства «Ротен», до відповідача 2: Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та звільнення земельних ділянок.

Ухвалою суду від 29.12.2017 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.01.2018 р. Ухвалою суду від 29.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 26.02.2018 р. Ухвалою суду від 26.02.2018 р. розгляд справи відкладено на 19.03.2018 р., строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Ухвалою суду від 19.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 28.03.2018 р.

В судовому засіданні 28.03.2018 р. закрито підготовче засідання у справі №914/2658/17 та розгляд справи по суті призначено на 25.04.2018 р.

Позиція прокурора (позивача). У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Прокурор вважає, що при винесенні спірного рішення Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, остання вийшла за межі наданих їй повноважень та фактично розпорядилася земельними ділянками за межами населеного пункту, що не належать до її компетенції.

Як на підстави, для визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним, позивач посилається на низку порушень відповідачем-2 чинного законодавства, в тому числі передбачених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, вчинення ним дій у спосіб, що суперечать вимогам Законів України Про оренду землі, Про оцінку землі, Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв) та ряду загальних положень Цивільного кодексу України.

Оскільки, спірні нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (паї) знаходяться за межами населеного пункту с. Бишків, то розпорядження ними, з метою передачі їх в оренду, відповідно до ст. ст. 5, 13 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. № 122 - належить до виключної компетенції районної державної адміністрації.

Іншими порушеннями чинного законодавства прокурор називає те, що: перед розпорядженням земельними ділянками, відповідач-2 не визначив статусу земельних ділянок (паїв) загальною площею 19,4751 га; відсутні кадастрові номери таких ділянок, в договорі відсутнє будь-яке посилання на документи про право власності на земельні паї та відомості про відкриття спадщини; відсутня державна реєстрація договору оренди в органах Держгеокадастру, наявна лише реєстрація в Бишківській сільській раді; відомості про передачу земельної ділянки в оренду землі не вносилися до Державного земельного кадастру; в договорі оренди спірної земельної ділянки відсутні будьякі посилання на документи про право власності на спадкове майно (земельні паї) та відомості про відкриття спадщини, а також строки дії договору оренди.

Враховуючи наведені вище порушення вимог чинного законодавства, просить визнати недійсним рішення Бишківської сільської ради від 04.07.2017р. №18 Про передачу в оренду витребуваних пайових земель ПП Ротен, зобовязати ПП Ротен звільнити земельні ділянки загальною площею 19,4751 га, що знаходяться на території Бишківської сільської ради за межами населеного пункту. Крім того, подав відповідь на відзив (вх. №5538/18 від 15.02.2018р., вх. №5539/18 від 15.02.2018р.) у якій заперечив проти аргументів відповідачів.

Позиція відповідача 1. Представник відповідача 1 у відзиві на позов (вх. №4212/18 від 05.02.2018р.) повністю заперечив проти позову, оскільки, фактичні відносини між відповідачем 1 та відповідачем 2 регулюються нормами ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли. Оскільки прокурором не заявлено вимогу про визнання Договору оренди, укладеного між відповідачами, нечинним або неукладеним, або відсутність аргументації щодо нікчемності цього договору, позбавляють його можливості вимагати звільнення орендованої земельної ділянки відповідачем 1. На підставі наведеного відповідач 1 просить в позові відмовити повністю, а судові витрати покласти на позивача. Також подав клопотання про закриття провадження у справі (вх.№2310/18 від 23.01.2018р.).

Позиція відповідача 2. Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти позову також заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов (вих.№70 від 09.02.18р.). повністю підтверджує правову позицію відповідача 1. На думку відповідача 2, оскаржуване рішення Бишківської сільської ради прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дії територіальної громади відповідача 2 як особи, яка управляє спадщиною, вчинялись в інтересах спадкоємців померлих громадян та держави, інтереси яких полягають у недопущенні безгосподарського використання земель померлих громадян, недопущенні зниженні або втраті їх родючості, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури ґрунту тощо, а також в інтересах територіальної громади щодо наповнення її бюджету. На підставі наведеного, відповідач 2 просить в позові відмовити повністю.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

XIV сесією VII скликання Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області було прийнято рішення від 04 липня 2017 року № 18 Про передачу в оренду витребуваних пайових земель ПП Ротен.

Пунктом 1 Рішення відповідач 2 вирішив надати в оренду земельні частки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 19,4751 га ПП Ротен терміном на 1 рік або до моменту державної реєстрації права власності спадкоємців на земельні ділянки, з умовою внесення змін у списки померлих власників земельних часток (паїв) у звязку з оформленням спадкоємцями права

04 липня 2017р. між Бишківською сільською радою Жовківського району Львівської області та Приватним підприємством Ротен укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець (відповідач 2 у справі) на підставі рішення сесії Бишківської сільської ради №18 від 04.07.2017р. передав, а орендар прийняв в оренду не витребувані земельні частки (паї) загальною площею 19,4751 га, з яких 19,4751 га рілля, які знаходяться на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, за межами населених пунктів, землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 3,4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві чи скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень прокурора, інтерес держави в даному випадку полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права.

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 та 2 зазначають, що спірними ділянками сільська рада розпорядилася на правах особи, яка управляє спадщиною в силу вимог ст.1277 ЦК України.

Суд звертає увагу учасників процесу на те, що спеціальним нормативно-правовим актои, який регулює відносини щодо управління земельними ділянками померлих громадян, є Закон України від 20.09.16 р. № 1533-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли. Цим законом внесено зміни до ст.1285 ЦК України та викладено у такій редакції: У разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.

Відповідно до пунктів згідно з п.п. а, б, к ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України від 06.10.98 р. № 161-XIV Про оренду землі орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України та частиною 10 статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У пункті 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів зазначається, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, у розглядуваній справі зясуванню підлягають як дії Бишківської сільської ради по винесенню оскаржуваного рішення, так і чи даним рішенням порушуються права та інтереси держави, як зазначає про це прокурор. Відтак, перед тим як здійснювати аналіз правомірності та законності прийняття оскаржуваного рішення, в першу чергу слід зясувати чи порушуються прийняттям цього рішення права та інтереси позивача у справі. За відсутності порушень таких прав та інтересів, немає правових підстав для задоволення позову і доцільності у подальшому здійсненні аналізу правомірності та законності такого рішення.

Оцінюючи доводи прокурора, суд зазначає, що в оренду відповідачем-2 передані відповідачу-1 земельні ділянки (паї) померлих громадян. Зазначена обставина встановлена і прокурором та підтверджена ним в ході розгляду справи. Також сторонами у справі підтверджується та обставина, що станом на дату винесення рішення у матеріалах справи відсутні дані про оформлення права власності на спірні ділянки спадкоємцями померлих громадян зі списку, що є додатком №1 до оскаржуваного рішення.

Суд погоджується з доводами відповідача 1, що правовідносини, що склалися у даній справі стосовно винесення сільською радою рішення №18 від 04.07.2017р. лежить у площині регулювання їх спеціальним ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо правової долі земельних ділянок, власники яких померли. (від 20.09.2016р. №1533), а не положеннями ЗУ Про місцеве самоврядування в частині розмежування компетенції між органами місцевого самоврядування.

Так, вказаним спеціальним законом внесено ряд змін до деяких законів, що регулюють земельні правовідносини, в тому числі й щодо земельних ділянок, власники яких померли.

Заперечуючи проти позову, відповідач 1 та 2 зазначають, що спірними ділянками сільська рада розпорядилася на правах особи, яка управляє спадщиною в силу вимог ст.1277 ЦК України.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 4 ЗУ Про оренду землі, орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.

Згідно ч.1,2 ст. 1285 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки. Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини.

В силу приписів ч.5 ст. 19 ЗУ Про оренду землі, особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку ділянку в оренду на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою, про що обовязково зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Як вбачається із оскаржуваного рішення Бишківської сільської ради, остання, надала дозвіл ПП Ротен на укладення договору користування на умовах оренди земельні ділянки (паї) (землі померлих громадян) загальною площею 19,4751 га. В той же час, в п. 4 рішення зазначено, що у разі виготовлення власниками земельних часток (паїв), правовстановлюючих документів на земельні ділянки в порядку, визначеному чинним законодавством, до договору за зверненням громадян вносяться зміни в частині зменшення площі земельних часток (паїв), що передані в оренду. Відтак, такі дії сільської ради, як управителя даних земельних ділянок до зявлення спадкоємців, повністю узгоджуються із вищенаведеними спеціальними нормами земельного законодавства.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що прийнявши оскаржуване рішення Бишківська сільська рада не вийшла за межі наданих їй повноважень, а реалізувала своє право, надане вищезгаданим законом від 20.09.2016р. №1533.

Разом з тим, у позовній заяві та додаткових поясненнях прокурор звертав увагу суду на те, що укладений між відповідачами договір оренди землі не пройшов державної реєстрації, не містить інших істотних умов, а тому в силу закону є недійсним. Однак, суд зазначає, що предметом даного спору є виключно оскаржуване рішення сільської ради, а також доводи сторін, повязані із оскарженням такого рішення. Натомість, договір оренди та його правова оцінка не входить до предмету даного спору та не досліджується судом на відповідність чи невідповідність останнього законодавству, та як позивачем не було заявлено відповідну вимогу про визнання недійсним такого договору (не було наведено правових обґрунтувань його нікчемності).

Крім того, аналізуючи доводи прокурора щодо порушень інтересів держави в даній справі, суд звертає увагу на таке:

Як вже згадувалося вище, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві чи скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач-2, вийшовши за межі своїх повноважень, передала в оренду ПП Ротен земельні ділянки (частки) власники яких померли, а спадкоємці не оформили право власності на такі ділянки. Оскільки такі ділянки розташовані за межами населеного пункту, згідно з ч.2 ст.5 ЗУ Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) розпорядження такими ділянками повинна здійснювати відповідна райдержадміністрація. Однак, звертаючись до господарського суду із позовом, прокурор не зазначив відповідний державний орган як позивача по справі, з огляду на те, що саме райдержадміністрація, за твердженням прокурора, мала право на розпорядження спірними землями за межами населеного пункту. Таким чином, дії прокуратури не узгоджуються із правилами передбаченими ст. 53 ГПК України.

Оцінюючи доводи прокурора, суд зазначає таке. В оренду відповідачем 1 передані відповідачу 2 земельні ділянки (паї) померлих громадян. Зазначена обставина встановлена і прокурором та підтверджена ним у відповіді на відзив. Також сторонами у справі підтверджується та обставина, що станом на дату винесення рішення у матеріалах справи відсутні дані про оформлення права власності на спірні ділянки спадкоємцями померлих громадян зі списку, що є Додатком №1 до оскаржуваного рішення. Відтак, Бишківська сільська рада розпорядилася спірними ділянками померлих громадян (невитребуваними земельними ділянками) відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України ст.1285 Цивільного кодексу України, не виходячи за межі свої повноважень.

З огляду на встановлені господарським судом обставини, можна зробити висновок, що спірне рішення, яке оскаржується прокурором у цій справі, не може порушувати права чи законні інтереси держави, оскільки прийняте в межах повноважень Бишківської сільської ради. Відтак, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення Бишківської сільської ради від 04.07.2017р. №18 Про передачу в оренду не витребуваних пайових земель ПП Ротен. Щодо позовної вимоги про зобовязання звільнити земельні ділянки, суд відмовляє у її задоволенні у звязку з відсутністю правових підстав для такого задоволення. Аргументи прокурора про те, що укладений на виконання оскаржуваного рішення №18 Про передачу в оренду не витребуваних пайових земель ПП Ротен договір оренди суперечить вимогам чинного законодавства з підстав, наведених прокурором, суд не бере до уваги, оскільки відсутня позовна вимога про визнання такого договору недійсним чи його розірвання.

Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги те, що за результатами судового розгляду прокурором не було доведено порушень інтересів держави за поданим позовом, а також не доведено належними та допустимими доказами того, що оскаржуване рішення Бишківська сільська рада винесла за межами наданих їй повноважень, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Щодо клопотання відповідача 1 ПП Ротен про закриття провадження у справі на підставі ст.231 ГПК України, бо прокурор не зазначив у позовній заяві, в інтересах якої особи приватного чи публічного права він подав позовну заяву, а предметом позову є визнання недійсним акту (рішення) органу місцевого самоврядування, прийнятого на виконання його владних повноважень, то суд відмовляє у задоволенні такого клопотання в силу наведеного вище.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ст. 86 ГПК України).

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Відповідно до ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення складено 03.05.2018 р.

Суддя Синчук М.М.