ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3607/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.,

суддів: Таран С.В., Лавриненко Л.В.;

(Одеський апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Бендерук Є.О.;

За участю представників сторін:

Від ТОВ "Одеський торговельний дім" не зявився;

Від ПАТ АБ "ПОРТО-ФРАНКО" не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року

по справі №916/3607/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк ПОРТО-ФРАНКО, м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім, м.Одеса

про стягнення 2275361,00 грн.

(суддя першої інстанції: Лічман Л.В., дата та місце прийняття ухвали: 07.02.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року (суддя - Лічман Л.В.) по справі №916/3607/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк ПОРТО-ФРАНКО (далі ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО») до Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім (далі ТОВ „Одеський торговий дім) про стягнення 2275361,00 грн. призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеський регіональний центр незалежних експертиз».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018, в якій просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Одеської області, з підстав викладених письмово.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції безпідставною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, з огляду на що вона підлягає скасуванню.

Зокрема, позивач звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не дотримався вимог ст.91 Господарського процесуального кодексу України, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про необхідність призначення експертизи по справі та, як наслідок, прийняв ухвалу , яка за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, апелянт зазначив, що суд першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не був звязаний мотивами, висновками чи доводами постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 в даній справі і відповідно до вимог ч. 3 ст. 198 Господарського процесуального кодексу України мав забезпечити повне, всебічне і обєктивне зясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які мають досліджуватися в судовому засіданні.

Заявник апеляційної скарги вважає, що місцевий господарський суд без встановлення факту нанесення відповідачем збитків позивачеві, без встановлення усіх елементів господарського правопорушення, необхідних для відшкодування позадоговірної шкоди, з вимогами щодо стягнення вартості якої звернувся позивач, передчасно призначив експертизу по справі для визначення розміру завданих збитків та без встановлення факту взагалі наявності вказаних збитків та особи, з вини якої вони були вчинені.

Відповідач також зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи проведення експертизи по справі, фактично вирішив справу по суті, оскільки стверджує, що збитки по даній справі існують та завдані вони позивачу саме відповідачем по справі.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/3607/15 за апеляційною скаргою ТОВ Одеський торговий дім на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року, розгляд справи призначено 03.04.2018 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 року, у звязку з відпусткою суддів - членів колегії Головея В.М. та Разюк Г.П., апеляційну скаргу ТОВ Одеський торговий дім на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року прийнято до провадження колегією суддів у новому складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Таран С.В., Лавриненко Л.В.

В судовому засіданні 03.04.2018 року представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, з підстав зазначених ним письмово.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

В судове засідання 18.04.2018 представники сторін не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, в 2015 році ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ТОВ „Одеський торговий дім 2275361,00 грн. шкоди, спричиненої пошкодженням орендованого відповідачем у позивача майна, а саме 4-го поверху приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.05.2017 по справі №916/3607/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2017 по справі № 916/3607/15, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2017 (суддя Лічман Л.В.) прийнято справу №916/3607/15 до провадження з призначенням до розгляду в судовому засіданні.

22.01.2018 року до Господарського суду Одеської області від ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі №916/3607/15.

В обґрунтування вказаного клопотання ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» посилається на п.3.2.3 укладеного між сторонами договору та зазначає, що за результатами технічних перевірок майна встановлено наявність численних пошкоджень майна, з огляду на що необхідно визначити розмір збитків, що спричинений діями ТОВ „Одеський торговий дім.

Позивач у вказаному клопотанні зазначив, що, у звязку з тим, що станом на 22.01.2018 приміщення знаходяться у власності відповідача та ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» позбавлений доступу до приміщень та не може надати незалежний висновок експерта.

Від ТОВ «Одеський торговий дім» 23.01.2018 надійшли письмові заперечення проти клопотання про призначення експертизи, в якому відповідач зазначив, що станом на момент нового розгляду справи в суді першої інстанції згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 13.12.2017 №107469298 власником всіх нежитлових приміщень 4-го поверху за адресою: м.Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2 є ТОВ «Одеський морський торговий дім», з огляду на що право та юридична можливість вчиняти будь-які дії відносно цього нерухомого майна належить виключно відповідачу, а не ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО».

Крім того, відповідач стверджує, що акт від 01.04.2015 не є належним доказом в розумінні ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки представники позивача відвідували вказаний обєкт нерухомості у відсутність представників ТОВ «Одеський морський торговельний порт», що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Як зазначалося раніше, після розгляду клопотання ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» про призначення експертизи по справі, ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 призначено по справі №916/3607/15 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеський регіональний центр незалежних експертиз».

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

-які пошкодження приміщення загальною площею 1602,3 кв.м, що знаходиться на 4-му поверсі за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 2, виникли внаслідок користування ним Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 02.04.2012 р. № 263?

-яка вартість ремонтно-будівельних робіт (шкоди), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень вказаного вище нежитлового приміщення внаслідок користування ним Товариством з обмеженою відповідальністю „Одеський торговий дім на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 02.04.2012 р. № 263?

Суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою також зупинив провадження у даній справі на час проведення судової експертизи.

При прийнятті вказаної ухвали суд першої інстанції зазначив, що постановою Вищого господарського суду від 09.11.2017 по даній справі скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2017 по справі №916/3607/15, в т.ч. у звязку з тим, що судами попередніх інстанцій не наведено правового обґрунтування можливості розгляду справи без отримання висновків призначеної у справі будівельно-технічної експертизи.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що необхідно провести експертне дослідження по справі 916/3607/15 для того, щоб визначити розмір заподіяної шкоди позивачу діями ТОВ Одеський торговий дім.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, Одеський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ Одеський торговий дім на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року по справі №916/3607/15 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року по справі №916/3607/15 скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною 2 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, зазначаються, зокрема: обставини справи, які мають значення для проведення судової експертизи; підстави та мотиви призначення судової експертизи, у тому числі додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертизи; організація або особа, якій доручається проведення судової експертизи; перелік питань, що потребують роз'яснення; мотиви, за якими відхилено пропозиції учасників судового процесу стосовно проведення судової експертизи; об'єкти експертного дослідження (предмети, матеріали, документи тощо), які надаються судовому експерту, а якщо йдеться про об'єкти, які не може бути доставлено до суду чи судовому експерту (наприклад, нерухоме майно), - їх місцезнаходження; обов'язок експертної організації (експерта) надіслати копії експертного висновку сторонам згідно з частиною першою статті 98 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду має складатися з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність призначення у справі №916/3607/15 судової експертизи та зупинення провадження є передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

Судова колегія зазначає, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Разом з тим, суд першої інстанції не навів належних обґрунтувань необхідності призначення у справі судової експертизи, зазначивши лише те, що вважає за необхідне призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинити провадження у справі, посилаючись на постанову Вищого господарського суду України 09.11.2017 по даній справі.

Одеський апеляційний господарський суд приймає до уваги посилання апелянта, що зазначеною постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 по даній справі, судом касаційної інстанції не вказано, що проведення експертизи по справі є обовязковим.

Крім того, у вказаній постанові суду касаційної інстанції зазначено, що судами попередніх інстанцій не наведено обґрунтування щодо можливості розгляду справи без проведення експертизи по справі, визначивши тим самим, що питання про необхідність призначення експертизи має вирішуватися судом виключно за результатами проведеного розгляду справи.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не був звязаний мотивами та доводами постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 та мав забезпечити повне, всебічне та обєктивне зясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Інших мотивів, якими керувався суд першої інстанції при призначенні експертизи та визначенні питань експерту, в оскаржуваній ухвалі судом не наведено.

Крім того, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з доводами апелянта стосовно некоректності та передчасності питань, поставлених судом першої інстанції на вирішення експерта, з огляду на наступне.

Станом на дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали предмет та підстави поданого позову не змінювалися та полягають в тому, що позивач просить стягнути з відповідача суму збитків, яка необхідна задля відвернення шкоди, нібито нанесеної його нерухомого майну 9/50 частинам приміщення 1-го та 4-го поверху за адресою: м.Одеса, вул.Новощіпний ряд, 2 шляхом вилучення звідти рухомого майна. Тобто, кінцевою метою поданого по цій справі позову є повернення нерухомого майна позивача у стан, який був до моменту нанесення шкоди. Перелік вилученого рухомого майна міститься в Акті перевірки від 01.04.2015.

Як вбачається з питань, поставлених на вирішення експертній установі, суд першої інстанції без повного та обєктивного зясування та розгляду обставин справи та дослідження наявних в матеріалах справи доказів, фактично зробив висновки щодо суті спору, оскільки зазначив в оскаржуваній ухвалі, що нерухомому майну позивача дійсно нанесена шкода саме відповідачем по справі. Аналізуючи поставлені місцевим господарським судом питання експерту, можна зробити висновок, що суд досліджує питання щодо визначення характеру пошкоджень нерухомого майна та вартості робіт, необхідних для відновлення нежитлового приміщення (нерухомого майна), однак позивачем заявлено позов щодо відшкодування збитків, спричинених відповідачем як наймачем на підставі ст. 779 Цивільного кодексу України та відшкодування шкоди на підставі ст.ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України.

Скасовуючи попередні судові рішення у даній справі, Вищий господарський суд України в своїй постанові зазначив, що такі правові підстави заявлених позовних вимог, які ґрунтуються на ст.ст. 779, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, не може бути застосовано одночасно, оскільки норми ст. 779 Цивільного кодексу України застосовують до договірних зобовязань, а норми ст.ст. 1166, 1192 Цивільного кодексу України- до позадоговірних.

За таких обставин, суд першої інстанції мав зясувати правові підстави заявлених позивачем вимог і лише в подальшому визначатися з призначенням по справі судової експертизи і відповідно до цього формулювати зміст питань на вирішення експерта. Проте судом першої інстанції цього зроблено не було, і без зясування зазначених обставин в підготовчому засіданні передчасно призначено судову експертизу.

Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив в чому полягає неможливість вирішення спору без отримання відповідного експертного висновку.

Також колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду зазначає, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Зважаючи на викладене, колегія суддів не може визнати оскаржувану ухвалу обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права, адже необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом передчасної ухвали про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. Відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв'язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року по справі №916/3607/15 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню на підставі п. 4 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з порушенням норм процесуального права, які призвели до прийняття помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269-271, 273, 275, 280-284, 287 Господарського процесуального кодексу, Одеський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський торговий дім на ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року по справі №916/3607/15 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 07.02.2018 року по справі №916/3607/15 скасувати.

Справу №916/3607/15 передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної з дня її прийняття.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: С.В. Таран

ОСОБА_1