ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018м. ДніпроСправа № 904/9761/17
до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство оборони України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління містобудуванні архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 установа "Центр первинної медико-санітарної допомоги №6" Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 довіреність № 61 від 09.01.2018

від відповідача ОСОБА_3 довіреність № 7/26-44 від 04.01.2018

третя особа -1 ОСОБА_4 довіреність № 220/384/д від 22.11.2017

третя особа -2 ОСОБА_5 довіреність № 231 від 17.01.2018

третя особа -3 не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро (далі - позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Міністерство оборони України, про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №939 від 25 січня 2012 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3338 га на мкр-ні Всебратське-2, 65а, та надання її в постійне користування для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями позивача на безпідставність прийняття вказаного рішення Криворізькою міською радою, яким спричинено шкоду інтересам держави та порушення прав Міністерства оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро як постійного користувача земельної ділянки.

Ухвалою суду від 20.11.2017 порушено провадження у справі №904/9761/17.

Відповідач проти позову заперечує, 13.12.2018 надав відзив на позов, за змістом якого вказує, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Також, відповідач зазначає, що згідно нотаріально посвідченої заяви від 22.10.2009 №6232 Криворізька квартирно-експлуатаційна частина району, від імені якого діяв начальник ОСОБА_6, не заперечувала проти відведення (при необхідності відчуження) у встановленому законом порядку ділянки розміром 0,3338 га, на якій розташована нежитлова будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд.65 А, що знаходиться на балансі комунального закладу «Міська поліклініка №1».

В судовому засіданні 13.12.2017 оголошено перерву.

Клопотанням від 13.12.2017 відповідач просить суд зобовязати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпра надати акт приймання-передачі земельних ділянок від Криворізької квартирно-експлуатаційної (району), складений на виконання наказу начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 09.08.2013 №94.

Клопотанням від 13.12.2017 відповідач просить суд залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління містобудуванні архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради.

Ухвалою суду від 26.12.2017 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.01.2018 позивачем надано пояснення по справі, згідно яких позивач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, Криворізькою міською радою не враховано приписи ст.ст. 116, 142 ЗК України та п.п. 44, 45 Положення, відповідно до яких існує передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони у зв'язку добровільною відмовою від них землекористувача. Підставою припинення права постійного користування земельними ділянками державної власності, закріпленими за державними юридичними особами, відповідно до ст. 142 ЗК України є згода саме органу управління такої юридичної особи на вилучення земельних ділянок, тобто у даному випадку - Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України. Разом з тим, позивач посилається на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.06.2015 по справі №904/200/15, за змістом якої встановлено, що єдиним способом зміни правового режиму земельних ділянок, віднесених за цільовим призначенням до земель оборони є добровільна відмова державної військової організації, погоджена з Міністерством оборони та за наявності протокольного рішення засідання Кабінету Міністрів України з цього приводу. Також, вказаною постановою апеляційної інстанції встановлено, що Криворізькою квартирно-експлуатаційною частиною району була складена заява, підписана начальником ОСОБА_6 та завірена нотаріально, яка свідчить про те, що Криворізька квартирно-експлуатаційна частина району не заперечує проти відведення (при необхідності відчуження) гаражному кооперативу «Горка» земельної ділянки розміром 3,0, на якій розташовані гаражі, не були прийняті судом, оскільки постановами кабінету Міністрів України №1231-р від 24.12.2007 року та №313 від 01.04.2008 спочатку зупинено міністерствами прийняття рішень про відчуження обєктів державної власності, передачу їх до комунальної власності, вчинення інших дій, які можуть привести до відчуження цих обєктів, а потім визначено, що така передача обєктів нерухомості може здійснюватися виключно на підставі актів Уряду.

Ухвалою від 16.01.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління містобудуванні архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, підготовче засідання відкладено.

20.01.2018 відповідачем надано заперечення на позов, згідно яких відповідач зазначає про обґрунтованість оскаржуваного рішення Криворізької міської ради. Разом з тим, відповідач зазначає, що на сьогоднішній день на спірній земельній ділянці розташована будівля комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», яка, згідно свідоцтва про право власності САЕ №863058 від 19.12.2012, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 №375 «Про оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна», перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу. Також, відповідач вказує, на безпідставність посилань позивача на порушення Криворізькою міською радою положень ч.5 ст.166 ЗК України щодо порядку вилучення (викупу) земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка на мікрорайоні Всебратському-2, 65а, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу була надана у постійне користування за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не шляхом вилучення або викупу. При цьому, оскаржуване рішення міської ради від 25.01.2012 №939 та рішення міської ради від 25.11.2009 №3586, не містять тверджень щодо вилучення спірної земельної ділянки із землекористування Криворізької квартирно-експлуатаційної частини (району). Разом з тим, з огляду на Класифікацію видів цільового призначення земель, затверджену Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, відповідач вважає, що рішенням Криворізької МР від 25.01.2012 №939 правомірно віднесено спірну земельну ділянку до земель житлової та громадської забудови.

Третя особа-2 заперечує проти позову, 29.01.2018 надала пояснення, за змістом яких зазначає, що земельна ділянка на мкр. Всебратському-2, 65а, розташована в межах міста ОСОБА_7 та адміністративно підпорядкована Криворізькій міській раді. Крім того, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлова споруда на мкр. Всебратському-2, 65а є власністю територіальної громади міста та передана на баланс комунальному закладу «Міська поліклініка №1». З огляду на зазначене та беручи до уваги нотаріально посвідчену заяву від 22.10.2009 №6232, відповідно до якої Криворізька квартирно-експлуатаційна частина району не заперечувала проти відведення (при необхідності відчуження) у встановленому законом порядку земельної ділянки розміром 0,3338 га, на якій розташована нежитлова будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд. 65 А, що знаходиться на балансі комунального закладу «Міська поліклініка №1», керуючись діючим на той час земельним законодавством України, Криворізькою міською радою прийнято рішення від 25.11.2009 №3586 «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок та надання дозволу на складання проектів відведення земельних ділянок», згідно якого комунальному закладу «Міська поліклініка №1» затверджено матеріали вибору земельної ділянки та надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки. Розглянувши звернення КЗ «Міська поліклініка №1» щодо надання в постійне користування земельної ділянки на мікрорайоні Всебратському-2, 65а, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки, за результатами його опрацювання встановлено, що відповідно до експлікації земель (форма 6-зем) земельна ділянка площею 0,3338 га на мікрорайоні Всебратському-2, 65а, яка надається в постійне користування КЗ «Міська поліклініка №1», належить до земель житлової та громадської забудови, погоджений комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, враховуючи правовстановлюючий документ на нерухоме майно, керуючись ст.ст. 12, 39 92, 134, 186, 186-1 Земельного кодексу України, Криворізька міська рада ухвалила рішення від 25.01.2012 №939 про надання комунальному закладу «Міська поліклініка №1» у постійне користування земельної ділянки житлової та громадської забудови площею 0,3338 га для існуючої будівлі міської поліклініки №1 на мкр-ні Всебратському-2, 65 а, в Центрально-Міському районі за рахунок забудованих земель громадського призначення.

30.01.2018 від третьої особи-1 надійшли пояснення, за змістом яких третя особа-1 просить суд задовольнити позовні вимоги та вказує, що земельна ділянка площею 0,3338 га, яка розташована в мкр-ні Всебратське-2,65а, Центрально-Міського району м. Кривого Рогу знаходиться на обліку та балансі Криворізької КЕЧ району, право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалось державним актом серії «Б» №009798. Відповідно до Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01 липня 2013 року №Д-322/1/1/2 Криворізька КЕЧ району розформовано, а правонаступником визначено КЕВ м. Дніпро. Також, згадане майно є військовим, знаходиться на балансі КЕВ м. Дніпро, рішення щодо його передачі та відчуження не приймалось. Відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, затверджений постановою КМУ від 28.12.2000 року №1919, визначає, що рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням, за пропозицією Міністерства оборони України, погодженого з Міністерством економіки України. При цьому, цей порядок підтверджено та рекомендовано Вищим господарським судом України до застосування господарськими судами. Таким чином, на думку третьої особи -1, Криворізька міська рада з 25.01.2012 незаконно вилучила земельну ділянку, яка належить Міністерству оборони України, та передала в постійне користування військове майно, для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1.

Ухвалою суду від 30.01.2018 підготовче засідання відкладено.

Клопотанням від 07.02.2018 відповідач просить суд залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 установу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №6" Криворізької міської ради

Ухвалою суду від 08.02.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 15.03.2018 року., залучено до участі у справі в якості третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 установу "Центр первинної медико-санітарної допомоги №6" Криворізької міської ради, підготовче засідання відкладено.

08.02.2018 відповідачем надано пояснення, за змістом яких відповідач вказує, що станом на час розгляду справи, на спірній земельній ділянці розташована будівля комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», яка, згідно свідоцтва про право власності САЕ №863058 від 19.12.2012, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 №375 «Про оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна», перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, а право оперативного управління здійснює комунальна установа «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради. Крім того, відповідно до містобудівної документації плану зонування території м. Кривого Рогу, затвердженої рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2044, спірна земельна ділянка на мікрорайоні Всебратському-2, 65а, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу належить до лікувальної зони «Г-4» Центрально-Міського району.

19.02.2018 третя особа-3 надала пояснення за змістом яких просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на те, що предметом розгляду в даній справі є спірні правовідносини щодо надання у постійне користування земельної ділянки для розміщення саме будівлі лікувального закладу, який забезпечує надання якісного та доступного медичного обслуговування мешканців мікрорайону Всебратське, та існування якого є надважливим і життєвонеобхідним для територіальної громади міста ОСОБА_7.

Ухвалами суду від 19.02.2018, 13.03.2018 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою суду від 14.03.2018 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

13.04.2018 відповідачем надано заперечення на відзив, за змістом яких відповідач зазначає, що обраний Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпра спосіб захисту є сумнівним, та не передбачає реального захисту порушених, на думку позивача, прав на земельну ділянку.

Клопотанням від 16.04.2018 третя особа-3 просить суд відмовити в задоволенні позову та здійснювати розгляд справи за відсутністю свого уповноваженого представника.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 16.04.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи-1,-2 оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

У 1980 році виконавчим комітетом Широківської ради депутатів трудящих квартирно-експлуатаційній частині Криворізького району (далі - Криворізька КЕЧ району) для потреб оборони видано державний акт на право користування землею серії «Б» №009798, яким посвідчувалось право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 9819.7 га для використання в якості випробувального полігону, та встановлювались її межі в натурі на місцевості.

Наказом начальника Південно-Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 94 від 9 серпня 2013 року на виконання директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01 липня 2013 року № Д-322/1/*2 Криворізьку КЕЧ району розформовано. Правонаступником усіх її прав і обов'язків визначено Квартино-експлуатаційний відділ м. Дніпро.

До складу вищезазначеної земельної ділянки входить земельна ділянка площею 0,338 га., що розтошована в мкр-ні Всебратському-2, 65а, Центрально-Міського району м. Кривого Рогу.

За результатами звірки з Управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі у Дніпропетровської області щодо обліку та наявності площ земельних ділянок, які рахуються за Міністерством оборони України, по КЕВ м. Дніпро, станом на 01.01.2016р. КЕВ м. Дніпро було виявлено різницю даних обліку на 1,6228 га, в томі числі і земельну ділянку площею 0.338 га., які вилучені рішеннями Криворізької міської ради № 939 від 25.01.2012, № 688 від 26.10.2011 року.

Рішенням Криворізької міської ради XVIII сесії VI скликання №939 від 25.01.2012 вирішено наступне:

1. Затвердити комунальному закладу "Міська поліклініка №1" землеустрою щодо відведення земельної ділянки на мкр-ні Всебратське-2, 65а в Центрально-Міському районі для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки № 1.

2. Надати комунальному закладу "Міська поліклініка №1" у постійне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови пло щею 0,3338 га для розміщення існуючої будівлі міської поліклініки №1 мкр-ні Всебратському-2, 65а в Центрально-Міському районі за рахунок забудованих земель громадського призначення, облікованих за експлуатаційною частиною району, згідно з доданою схемою.

3. Головному лікарю комунального закладу " Міська поліклініка №1" ОСОБА_8:

3.1. Виступити замовником виконання робіт щодо:

- винесення та закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевос ті);

- складання державного акта на право постійного користування земель ною ділянкою.

3.2. Зареєструвати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в органі, що здійснює державну реєстрацію правоустановчих документів на землю.

3.3. Охоронні зони інженерних мереж загальною площею 0,0756 га у межах земельної ділянки використовувати з обмеженнями, передбаченими Правилами охорони магістральних трубопроводів, та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

3.4. Забезпечити виконання вимог, викладених у висновку комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою, щодо по годження проектів землеустрою з відведення земельних ділянок від 25.11.2011 №133, ст. 48 Закону України "Про охорону земель", Постанов Кабінету Мініст рів України від 08.04.1999 №559 та від 01.08.2006 №1045.

3.5. Передбачити встановлення земельного сервітуту площею 0,0106 га для проїзду до теплорозподільчого пункту комунального підприємства тепло вих мереж "Криворіжтепломережа".

3.6. Виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог ст.96 Земельного кодексу України.

4. Управлінню Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (ОСОБА_9В.) внести зміни до земельно-облікової документації.

5. Відділу інформатизації виконкому міської ради (ОСОБА_10Ю.) за безпечити оприлюднення рішення на офіційному веб-сайті виконкому Кри ворізької міської ради в мережі Інтернет у визначений чинним законодавст вом термін.

6. Контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію мі ської ради з питань регулювання земельних відносин, планування та забудови міста, міської комунальної власності (ОСОБА_11О.), координацію роботи - на заступника міського голови ОСОБА_12

Позивач вважає, що Криворізькою міською радою, без відповідної згоди Міністерства оборони України здійснено розпорядження земельною ділянкою 0,338га на мкр-ні Всебратське, 65а в Центрально-Міському районі, яка є обєктом державної власності, отже рішення Криворізької міської ради №939 від 25.01.2012, є таким, що прийнято з перевищенням повноважень, а тому підлягає скасуванню, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 20 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 (відповідно до положень якого Криворізькій КЕЧ району видавався вказаний Державний акт) було унормовано, що право землекористування засвідчується державними актами на право користування землею.

Слід зазначити, що як ЗК УРСР 1970 року, так і земельні кодекси України 1990 та 2001 року, інші регулюючі земельні правовідносини нормативно-правові акти серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не містили такої підстави як неоформлення або непереоформлення раніше наданих прав.

При цьому, за змістом рішення Конституційного ОСОБА_2 України №5-рп/2005 у справі №1-17/2005 від 22 вересня 2005 року (справа про постійне користування земельними ділянками) громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Згідно з "Положенням про квартирно-експлуатаційну службу та квартирне забезпечення радянської армії та військово-морського флоту", затвердженим наказом Міністра оборони СРСР від 22 лютого 1977 року №75 (яке регулювало відповідні правовідносини на час їх виникнення), "Порядком вилучення і передачі військового майна Збройних Сил", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1282 від 29.08.2002, військове містечко - це майновий комплекс будівель, споруд, іншого нерухомого військового майна разом із житловим фондом, об'єктами соціальної та інженерної інфраструктури, які використовуються для його використовування, розміщений на відокремленій земельній ділянці, яка належить до категорії земель оборони.

Відповідно до ст.ст. 77, 78, 84 Земельного кодексу України, ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", ст.ст. 1, 2 Закону України "Про використання земель оборони", на момент прийняття оскаржуваного рішення вищевказані землі відносилися за формою власності - до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебували на обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби ЗС України відповідно до вимог наказу Міністра оборони України №483 від 22.12.1997 "Про затвердження Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями" і "Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України" (далі - Положення), а також згадуваного наказу Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 та наказу Міністра оборони України №215 від 21.04.2011, якими затверджувались Положення про організацію квартирно-експлуатаційної служби в оборонному відомстві.

Згідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З огляду на викладене, приймаючи зазначене оскаржуване рішення, Криворізька міська рада порушила положення ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою перераховані у ст. 141 Земельного кодексу України:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Проте, приймаючи оскаржуване рішення №939 від 25.01.2012, Криворізькою міською радою не враховано приписи ст.ст. 116, 142 Земельного кодексу України та п.п. 44, 45 Положення, відповідно до яких існує певний, передбачений законодавством порядок припинення права постійного користування землями оборони у зв'язку із добровільною відмовою від них землекористувача.

Вказаний порядок передбачає:

- добровільну відмову землекористувача, адресовану власнику земельної ділянки;

- прийняття рішення власником земельної ділянки про припинення права постійного користування.

Отже, саме з моментом прийняття рішення власником земельної ділянки законодавець пов'язує момент припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Згідно із тлумаченням Європейського суду з прав людини (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Леннрот проти Швеції" та від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", від 30.05.2000 у справі "Карбонара і Вентура проти Італії"), рішення якого в Україні визнаються джерелом права (ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), право постійного користування земельними ділянками повинно розглядатися як майно в розумінні параграфу 1 ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року.

Так, статтею 190 Цивільного кодексу України, 139 Господарського кодексу України майном є окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, нематеріальні активи, у тому числі право постійного користування земельними ділянками, яке має вартісне вираження.

Водночас, згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Між тим, як встановлено ст.ст. 136, 137 Господарського кодексу України, який набрав чинності 1 січня 2004 року, тобто після прийняття Земельного кодексу України, розпорядження суб'єктами господарювання майновими правами на об'єкти державної власності, в тому числі шляхом надання згоди на припинення права користування земельними ділянками, які закріплюються за відповідними державними підприємствами, установами, організаціями, обмежене правомочностями правових титулів повного господарського відання або оперативного управління, що є особливістю правового регулювання у сфері державного сектору економіки згідно з ч. 5 ст. 22 Господарського кодексу України.

Таким чином, підставою припинення права постійного користування земельними ділянками державної власності, закріпленими за державними юридичними особами, відповідно до ст. 142 Земельного кодексу України є згода саме органу управління такої юридичної особи на вилучення земельних ділянок, тобто у даному випадку - Міністерства оборони України та Кабінету Міністрів України.

З огляду на те, що Квартирно-експлуатаційній частина Криворізького району створена та діє на основі лише державної власності, ця організація згідно з ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України є суб'єктом господарювання державного сектору економіки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 10 ст. 22 Господарського кодексу України держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Таким органам управління, якими є Кабінет Міністрів України, міністерства, інші органи влади, забороняється делегувати іншим суб'єктам вказані повноваження щодо розпорядження державною власністю. Конкретні повноваження органів управління у державному секторі економіки визначаються законом.

Статтями 9, 14 Закону України "Про Збройні Сили України", статтею 9 Закону України "Про оборону України" унормовано, що земля, інші природні ресурси, а також майно, що закріплені за військовими частинами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління. Кабінет Міністрів України встановлює порядок надання Збройним Силам України в управління об'єктів державної власності, в тому числі земельних ділянок.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" (який набрав чинності 18.10.2006), ст. 141 Господарського кодексу України майно, закріплене за державними підприємствами, установами і організаціями є державним майном, управління яким здійснюється державою через вищезазначені уповноважені органи управління об'єктами державної власності.

Згідно ст. 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" до повноважень Кабінету Міністрів України, віднесено, зокрема, прийняття рішень про передачу об'єктів державної власності (до яких відносяться і земельні ділянки та права на них) в комунальну власність, а також визначення порядку відчуження та списання таких об'єктів та розпорядження активами державних господарських організацій.

Порядок розпорядження таким активом державних господарських організацій як право постійного користування земельними ділянками оборони визначений Кабінетом Міністрів України постановою №436 від 22.05.2013.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" до повноважень міністерств належить погодження передачі об'єктів державної власності (у т.ч. земельних ділянок) в комунальну власність, до сфери управління інших органів державної влади, господарських структур.

З наведеною вимогою Закону узгоджуються положення відомчого нормативно-правового акту - наказу МОУ № 1 від 02.01.2004 "Про постійно діючу комісію з питань використання військового майна та земель оборони, які не знаходять застосування у повсякденній діяльності військ (сил), на потреби посилення соціального захисту військовослужбовців". Завданням даної комісії визначено розгляд відомостей про військове майно та землі оборони, які не знаходять застосування у повсякденній діяльності військ (сил), та підготовка Міністру оборони України пропозицій щодо можливостей їх використання для вирішення питань, посилення соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей. Вказаним наказом внесено зміни до п. 44 наведеного вище наказу МОУ № 483 від 22.12.1997, які полягають у тому, що згода на вилучення земельних ділянок, наданих для потреб Збройних Сил України, надається Міністром оборони України за висновком постійно діючої комісії з питань використання військового майна та земель оборони, які не знаходять застосування у повсякденній діяльності військ (сил), на потреби посилення соціального захисту військовослужбовців.

Постановами кабінету Міністрів України №1231-р від 24.12.2007 та №313 від 02.04.2008 спочатку зупинено міністерствам прийняття рішень про відчуження обєктів державної власності, передачу їх до комунальної власності, вчинення інших дій, які можуть призвести до відчуження цих об'єктів, а потім визначено що така передача об'єктів нерухомості може здійснюватись виключно на підставі актів Уряду.

Крім того, Розпорядженням Кабінету Міністрів України №318-р від 11.02.2010 заборонено погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватись відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих постійне користування державним підприємствам, установам, організаціям до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження, що також підтверджує факт відсутності до того часу відповідного порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №439 від 02.06.2010 було утворено Комісію з контролю за використанням і відчуженням земель оборони та інших земель державної власності, до повноважень якої належало, у тому числі, подання Уряду пропозицій щодо погодження добровільної відмови або згоди на вилучення або відчуження земельних ділянок згідно з пропозиціями Міноборони, МВС, МНС, Адміністрації Держприкордонслужби, інших центральних органів виконавчої влади. При цьому, у разі позитивного вирішення даного питання, відповідно до § 23 постанови кабінету Міністрів України № 950 від 18.07.2007 Кабінет Міністрів України уповноважений приймати протокольні рішення.

Крім того, заборона відчуження земель оборони знайшла своє законодавче втілення в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення механізму використання земель оборони" (який набрав чинності 06.05.2012), яким внесено зміни до Законів України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", "Про використання земель оборони", а також до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, вкотре дублюючи правило, що відчуження земельних ділянок оборони здійснюється лише у порядку, встановленому кабінетом Міністрів України.

За викладених обставин, відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України,

Порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, затверджений постановою КМУ від 28.12.2000 року №1919, визначає, що рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням, за пропозицією Міністерства оборони України, погодженого з Міністерством економіки України.

Всупереч викладеному, Криворізькою міською радою прийнято рішення з перевищенням наданих їй повноважень, шляхом розпорядження земельною ділянкою площею 0,338 га на мкр-ні Вссбратське-2, 65а, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу попри вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч.ч. 1, 5 ст. 116, ст. 141, ч. З ст. 142 ЗК України, ст. 317 ЦК України, ст. 137 ГК України, п.п. 44, 45 Положення.

Між тим, суд звертає увагу на положення пункту 1.2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» визначено, що за змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, статей 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

За змістом положень рішення Конституційного ОСОБА_2 України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Так, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах, Судової палати у цивільних справах Верховного ОСОБА_2 України у постанові від 11.11.2014 в адміністративній справі №21-405а14 дійшла висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 06.10.2015 по справі №21-1306а15, від 06.07.2016 по справі №3-514гс16, від 12.10.2016 по справі №3-527гс16, від 19.10.2016 по справі №3-806гс16, від 09.11.2016 по справі №3-1086гс16, Верховним Судом - у постановах від 09.02.2018 по справі №906/538/16.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час розгляду справи на спірній земельній ділянці розташована будівля комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6», яка, згідно свідоцтва про право власності САЕ №863058 від 19.12.2012, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 №375 «Про оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна», перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Кривого Рогу, а право оперативного управління здійснює комунальна установа «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Криворізької міської ради.

Відповідно до містобудівної документації плану зонування території м. Кривого Рогу, затвердженої рішенням Криворізької міської ради від 26.06.2013 №2044, спірна земельна ділянка на мікрорайоні Всебратському-2, 65а, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу належить до лікувальної зони «Г-4» Центрально-Міського району.

Підсумовуючи викладене, та враховуючи наявне у Криворізької міської ради право власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, суд дійшов висновку стосовно того, що обраний Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпра спосіб захисту не передбачає реального захисту порушених прав на земельну ділянку.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 26.04.2018

Суддя ОСОБА_13