ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 травня 2018 р.

Справа № 903/235/18

за позовом приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії, м. Луцьк

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сагайдачний", м. Луцьк

про стягнення 3 771 грн. 55 коп.

Суддя Кравчук А. М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач ПАТ "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії у позовній заяві №02-12/761 від 03.04.2018 року просить стягнути з відповідача ОСББ "Сагайдачний" 3 771 грн. 55 коп., з яких 3 393 грн. 60 коп. основного боргу за активну електричну енергію, 297 грн. 30 коп. пені, 51 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 28 грн. 73 коп. 3% річних та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе згідно договору про постачання електричної енергії №529-2756000 від 04.03.2016 року зобов'язань по оплаті поставленої електричної енергії.

Ухвалою від 04.04.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч.5 статті 252 ГПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчені копії Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонам подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 07.04.2018 року, позивач 10.04.2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 66-67), проте відзив відповідач не подав, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами не надходили.

Позивач у заяві від 20.04.2018 року №02-12/900 зазначає про сплату відповідачем боргу за активну електроенергію.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов’язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відсутність відзиву з відповідними вказівками на незгоду відповідача з будь-якою із обставин справи, на яких грунтуються позовні вимоги, що позбавляє відповідача відповідно до ч.4 ст. 165 ГПК України заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Відповідно до п. 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення) (п. 1-1 ПКЕЕ).

Частиною 2 ст. 275 ГК України та пунктом 5.1 ПКЕЕ передбачено, що споживання електричної енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

04.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" (згідно рішення зборів про зміну типу акціонерного товариства перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (протокол № 22 від 14.04.2017 року, п.1.1 статуту ПрАТ «Волиньобленерго» а.с. 61-64), в особі Луцької міської філії та об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Сагайдачний" укладено договір про постачання електричної енергії № 529-2756000 (а. с. 11-26).

Згідно р.I п. п. 2.2.3, 4.2.1, 8.1, 8.4, 8.5, 10.5 договору постачальник продає електричну енергію, а споживач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 "Порядок розрахунків" та № 3 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії". За внесення платежів, передбачених п. п. 2.2.3-2.2.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком. Оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни, визначені додатком № 2 "Порядок розрахунків". Виписка рахунку-фактури за використану електричну енергію, пеню, реактивну електроенергію та надбавки проводяться постачальником протягом трьох робочих днів після останнього дня розрахункового періоду. Остаточний розрахунок по всіх платежах проводиться протягом трьох операційних (банківських) днів з дня отримання рахунків. Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2016 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії від 04.03.2016 року №529-2756000 визначено наступний порядок розрахунків: відповідно до визначеної згідно п. 3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. За власним бажанням споживач може здійснювати оплату електроенергії до отримання рахунку (а. с. 23).

Згідно ст. 17 ЗУ "Про електроенергетику" розрахунок за договорами електропостачання здійснюється на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору постачальник за період з 01.07.2016 року по 31.03.2018 року поставив електроенергії на загальну суму 24 269 грн. 94 коп., з врахуванням боргу на початок періоду 515 грн. 80 коп. , що підтверджується рахунками з відмітками споживача про отримання, банківською картою підприємства за період з 01.07.2016 року по 01.04.2018 року (а. с. 27-41, 42-43).

Згідно позовної заяви відповідач оплату провів частково на суму 20 876 грн.34 коп. Заборгованість по оплаті поставленої електричної енергії на день звернення до суду складала 3393 грн. 60 коп.

В період розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за активну електроенергію в сумі 3 393 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням №162 від 10.04.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи оплату відповідачем в період розгляду справи заборгованості в сумі 3 393 грн. 60 коп., суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Частиною 4 ст. 231 ГПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 297 грн. 30 коп. пені, нарахованої за період з 21.08.2016 року по 02.04.2018 року за внесення платежів з порушенням встановлених договором строків.

Відповідно до визначеної п. 3 додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії від 04.03.2016 року величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 2 додатку №2 до договору, а.с. 23).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Останній день оплати за договором - 19 число місяця, наступного за розрахунковим.

Пеня позивачем нарахована з 21-го числа місяця, наступного за розрахунковим, проте 0,69 коп пені за 21.11.2016 року не підлягає стягненню, оскільки, 19 листопада 2016 року вихідний день субота, день оплати переноситься на понеділок 21.11.2016 року, за який і нарахована пеня.

Таким чином, підлягають до стягнення з відповідача 296 грн. 61 коп. пені на підставі ст. ст. 1, 3 ЗУ “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, п. 4.2.1 договору.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З нарахованих позивачем підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 51 грн. 92 коп. інфляційних втрат за період з вересня 2016 року по січень 2018 року та 28 грн. 66 коп. 3% річних в період з 21.08.2016 року по 02.04.2018 року, у позові на суму 0,76 коп. 3 % річних слід відмовити у зв’язку з не врахуванням відповідачем перенесення останнього дня оплати у листопаді 2016 року з 19 на 21 число.

Розрахунки пені, інфляційних втрат, 3% річних відповідачем не заперечені.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати в частині задоволених позовних вимог по сплаті судового збору в сумі 176 грн. 22 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сагайдачний» (м.Луцьк, вул. Гетьмана Сагайдачного , буд.5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Луцької міської філії (м. Луцьк, вул. Залізнична, 1, )

- 296 грн. 61 коп. пені, 51 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 28 грн. 66 коп. 3% річних, 176 грн. 22 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 553 грн. 41 коп. (п’ятсот п’ятдесят три грн. 41 коп. ).

3. Провадження у справі на суму 3393 грн. 60 коп. закрити.

4.У позові на суму 0 грн. 76 коп. відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 256 ГПК України.

Суддя                                                                      А. М. Кравчук