ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/225/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

секретар судового засідання - Овчарик В.М.,

за участю представників:

позивача - Андишули А.М. (адвокат),

відповідача - Лямзіна Т.В. (в.о. генерального директора за наказом від 04.04.2018),

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" на рішення Господарського суду Луганської області від 25.04.2017 (суддя Тацій О.В.) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 (головуючий - Татенко В.М., судді: Марченко О.А., Чернота Л.Ф.) у справі №913/225/17

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання"

про стягнення ,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2017 року Державне підприємство "Енергоринок" (далі - ДП "Енергоринок", продавець) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (далі - ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання", Товариство, покупець) про стягнення ,84 грн. заборгованості за електроенергію, 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22304479 грн., посилаючись на статті 526, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК).

Позовна заява обґрунтовується невиконанням відповідачем в повному обсязі договірних зобов'язань з оплати вартості різниці перетоків електроенергії, придбаної у 2016 році за договором №11572/01 від 31.08.2015 (далі - договір №11572/01), яку (електроенергію) було переміщено з контрольованої території на неконтрольовану територію.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.04.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" на користь ДП "Енергоринок" ,84 грн. заборгованості, 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22138197,19 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення та постанова мотивовані доведеністю належними та допустимими доказами (фізичними балансами електроенергії Донбаського регіону, складеними Донбаською енергетичною системою, та актом звірки розрахунків за продану електроенергію станом на 01.07.2016) фактів купівлі ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" електроенергії упродовж січня-грудня 2016 року і невиконання покупцем у повному обсязі та у встановлений строк взятих на себе договірних зобов'язань з оплати придбаної електроенергії, а також недоведеністю обставин непереборної сили та інших передбачених законом підстав, які б звільняли покупця від відповідальності за прострочення виконання зобов'язань у зазначений період.

Рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду мотивовані положеннями статей 509, 610, 612, 614, 617, 625, 628 ЦК, статей 175, 218, 219 ГК та статей 32, 33, 34, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017 (далі - ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017)), з урахуванням яких суди дійшли висновку про доведеність належними та допустимими доказами (фізичними балансами електроенергії Донбаського регіону, складеними Донбаською енергетичною системою, та актом звірки розрахунків за продану електроенергію станом на 01.07.2016) факту купівлі електроенергії ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" упродовж січня-грудня 2016 року і, водночас, недоведеністю обставин непереборної сили та інших передбачених законом підстав, які б звільняли покупця від відповідальності за порушення зобов'язань у зазначений період.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційної інстанції, 31.10.2017 відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема приписів статей 607, 613, 625, 652 ЦК, статті 188 ГК та статей 32, 34, 43, 84 ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017), наголошуючи на тому, що: 1) зобов'язання ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" купувати електроенергію у позивача на умовах договору №11572/01 припинилося з 15.07.2016 через неможливість його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає, а саме у зв'язку з протиправними діями третіх осіб щодо перешкоджання господарській діяльності покупця з постачання (продажу) та передачі електроенергії на неконтрольованій території Луганської області та захоплення останніми виробничих дільниць і структурних підрозділів ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" рухомого та нерухомого майна, обладнання й інших активів цього товариства, що розміщені на неконтрольованій території Луганської області та використовувалися відповідачем для здійснення діяльності з постачання (продажу) та передачі електроенергії на неконтрольованій території Луганської області; 2) оскільки ДП "Енергоринок" не вчинило у 2016 році дій щодо часткового або повного припинення перетоків електроенергії на неконтрольовану територію шляхом звернення з відповідною заявою до ДП "НЕК "Укренерго", то обов'язок відповідача з купівлі та оплати такої електроенергії було відстрочено на час бездіяльності позивача щодо відсутності звернення до ДП "НЕК "Укренерго"; 3) судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/9343/16 за позовом ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправної бездіяльності; 4) надані позивачем фізичні баланси електроенергії та акт звірки розрахунків не є належними доказами, так як не є первинними документами на підтвердження факту купівлі-продажу електроенергії.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на касаційну скаргу)

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить оскаржувані судові рішення залишити без змін з мотивів безпідставного посилання скаржника на статті 607 та 613 ЦК, оскільки листом від 18.11.2016 №1153/05.0-5.4 Торгово-промислова палата України за результатами розгляду заяви і наданих відповідачем документів щодо неможливості виконання з 15.07.2016 зобов'язань за договором №11572/01 проінформувала заявника про відсутність підстав для засвідчення форс-мажорних обставин, а судовими рішеннями у справі №910/5110/17 (між тими ж сторонами) встановлено не підлягаючі повторному доказуванню обставини заборгованості ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" станом на 01.04.2017 за купівлю різниці перетоків у розмірі 2,57 млрд. грн., отримання цим товариством на свою користь електроенергії та відмови визнавати (документально підтверджувати) цей факт і оплачувати вартість прийнятого на свою користь товару. Крім того, ДП "Енергоринок" зауважує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №11572/01 позивач звертався до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з листом від 20.01.2016 №01/26-634 щодо надання погодження на повне припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію з метою подальшого відповідного звернення до ДП "НЕК "Укренерго", чим спростовується твердження скаржника про прострочення кредитора. В свою чергу, в статті 613 ЦК йдеться про дії кредитора, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку, а не про дії кредитора, наслідком яких є повне припинення виконання договору боржником.

Колегія суддів відхиляє заяву ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" від 12.04.2018 про надання додаткових пояснень, у якій міститься клопотання про врахування висновку №03/03-18 комплексної судово-економічної експертизи по справі №913/225/17, складеного експертом 30.03.2018 за зверненням відповідача, оскільки доводи заявника зводяться до необхідності надання оцінки новому доказу по справі, тоді як в силу імперативних приписів частини 2 статті 300 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" 31.08.2015 між ДП "Енергоринок" та ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" було укладено договір №11572/01, за умовами пункту 2.1 якого ДП "Енергоринок" зобов'язується продавати, а ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" зобов'язується купувати різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Пунктом 3.2 договору №11572/01 передбачено, що позивач продає, а відповідач купує різницю перетоків електричної енергії в точках обліку різниці перетоків електричної енергії в обсягах, які визначаються згідно зі статтею 4 цього договору.

Згідно з пунктами 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №11572/01 ДП "Енергоринок" на підставі звітних даних про фактичні обсяги різниці перетоків електричної енергії у фізичному балансі за розрахунковий місяць, отриманих від НЕК, готує акт купівлі-продажу за формою, наведеною в додатку № 1 до цього договору, та 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє електронною поштою ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання". В свою чергу, ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" за підписом керівника підтверджує ДП "Енергоринок" акт купівлі-продажу факсимільним зв'язком до 10-00 години 9 числа місяця, наступного за розрахунковим, про фактичні обсяги та вартість купленої у позивача різниці перетоків електричної енергії, які відображаються в бухгалтерській та статистичній звітності. ДП "Енергоринок" до 12 числа місяця, наступного за розрахунками, направляє відповідачу рекомендованим або цінним листом, або передає через уповноваженого представника ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання", акт купівлі-продажу, підписаний зі свого боку у двох примірниках. ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі свого боку у двох примірниках та надсилає до ДП "Енергоринок" один примірник поштою. Якщо ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" не надішле у зазначений у пункті 4.4 термін до ДП "Енергоринок" акт купівлі-продажу, то з наступного розрахункового місяця після виконання дій у відповідності до пунктів 4.3, 4.4 цього договору вступає в силу такий порядок: ДП "Енергоринок" надсилає ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу, не підписаний зі свого боку. ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" підписує акт у двох примірниках і направляє їх на адресу ДП "Енергоринок". ДП "Енергоринок" в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу зі свого боку підписує їх у двох примірниках та надсилає до ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення ДП "Енергоринок" всіх актів купівлі-продажу, які були направлені на адресу ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання".

В пункті 5.3 сторони погодили, що при здійсненні платежів ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" повинно вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обов'язково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниці перетоків електричної енергії та розрахунковий місяць. Товариство зобов'язане здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.2.3 договору №11572/01 на ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" покладено обов'язок здійснювати своєчасні підготовку, підписання і передачу до ДП "Енергоринок" акта купівлі-продажу.

За змістом пункту 6.2.1 договору №11572/01 ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" зобов'язане купувати у ДП "Енергоринок" різницю перетоків електричної енергії відповідно до умов статті 3 цього договору та здійснювати своєчасні розрахунки відповідно до умов статті 5 цього договору, а також виконувати інші умови цього договору.

Відповідно пунктів 10.1 та 10.2 договору №11572/01 останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та згідно з частиною 3 статті 631 ЦК його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.05.2015 та діє протягом терміну дії постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 №263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження". Положення цього договору в частині розрахунків за неоплачену різницю перетоків електричної енергії дійсні і після закінчення терміну його дії. Фінансові зобов'язання за цим договором будуть вважатися виконаними тільки після повної оплати проданої ДП "Енергоринок" різниці перетоків електричної енергії.

Судами також встановлено, що продавцем на виконання зазначених умов договору №11572/01 на адресу покупця були направлені акти купівлі-продажу електроенергії.

Проте, акти від 31.07.2016 на суму 97941293,50 грн., від 31.08.2016 на суму 96164233,43 грн., від 30.09.2016 на суму 100311701,54 грн., від 31.10.2016 на суму 145505850,14 грн., від 30.11.2016 на суму 177720062,04 грн., від 31.12.2016 на суму 274623612,92 грн. не підписані отримувачем - ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання".

В основу оскаржуваних рішення і постанови покладено висновок місцевого та апеляційного господарських судів про доведеність належними та допустимими доказами (фізичними балансами електроенергії Донбаського регіону, складеними Донбаською енергетичною системою, актом звірки розрахунків за продану електроенергію станом на 01.07.2016) фактів купівлі ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" електроенергії упродовж січня-грудня 2016 року і невиконання покупцем у повному обсязі та у встановлений строк взятих на себе договірних зобов'язань з оплати придбаної електроенергії. При цьому апеляційний суд зазначив про недоведеність обставин непереборної сили та інших передбачених законом підстав, які б звільняли покупця від відповідальності за прострочення виконання зобов'язань у зазначений період.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до статей 599 та 629 ЦК зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 614 ЦК визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 617 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з частиною 2 статті 218 ГК учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини 4 статті 219 ГК сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Зі змісту частини 2 статті 218 ГК вбачається, що суб'єкт господарювання несе господарсько-правову відповідальність за порушення господарського зобов'язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили лише у випадку, якщо інше не встановлено законом або договором, тобто фактично ця норма надає сторонам право у договорі встановити, що дія непереборної сили не звільняє особу від відповідальності за порушення господарського зобов'язання.

З урахуванням положень пунктів 3.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 5.3, 6.2.1 договору №11572/01, на підставі належної правової оцінки наявних у справі доказів (фізичні баланси електроенергії Донбаського регіону, складеними Донбаською енергетичною системою, акт звірки розрахунків за продану електроенергію станом на 01.07.2016) у їх сукупності місцевим і апеляційним господарськими судами достеменно встановлено факт існування заборгованості ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" в сумі ,84 грн. за придбану та отриману протягом січня-грудня 2016 року різницю перетоків електроенергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану територію.

При цьому колегія суддів враховує, що пунктом 5.3 договору передбачено, що Товариство зобов'язане здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами частини 1 статті 692 ЦК, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 5.3 договору №11572/01 встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично отриману різницю перетоків електроенергії - до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Вказана умова договору, яка відповідає приписам частини 1 статті 530 ЦК, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати електроенергії протягом певного терміну після підписання сторонами акта купівлі-продажу чи після повернення одного примірника оригінала акта продавцю.

Дійсно, згідно з пунктами 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору №11572/01 акти купівлі-продажу визначаються в якості підстави для розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту пункту 5.3 цього договору, несвоєчасне підписання чи непідписання покупцем акта за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленої електроенергії.

Отже, настання у Товариства обов'язку з оплати електроенергії не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, оскільки умови договору №11572/01 не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 14-денного строку оплати з дня підписання акта купівлі-продажу.

Крім того, відповідно до імперативних приписів частини 4 статті 75 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі №910/5110/17 (між тими ж сторонами), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та постановою Верховного Суду від 27.02.2018, відмовлено ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" у задоволенні позову про розірвання договору №11572/01 від 31.08.2015 у зв'язку із істотною зміною обставин. Цими судовими рішенням встановлено, що відповідно до взятих на себе зобов'язань з моменту дії договору та до 14.04.2017 ДП "Енергоринок" продовжувало здійснювати продаж на користь ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" різницю перетоків електроенергії з контрольованої на неконтрольовану територію. Однак, як вбачається з листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №01/32-3457 від 14.04.2017, у позивача станом на 01.04.2017 існує заборгованість перед ДП "Енергоринок" за купівлю різниці перетоків у розмірі 2,57 млрд. грн. Таким чином, у даному випадку ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" отримувало на свою користь від ДП "Енергоринок" електроенергію, відмовляючись при цьому визнавати (документально підтверджувати) цей факт та відмовляючись оплачувати вартість прийнятого на свою користь товару (електричної енергії). При цьому, будь-яке офіційне підтвердження невикористання в своїх цілях ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" придбаного у ДП "Енергоринок" обсягу електроенергії відсутнє. Знаходячись і здійснюючи ліцензійну діяльність на вже непідконтрольній території в момент укладення договору №11572/01, ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" продовжувало тривалий час здійснювати постачання електроенергії на зазначену територію та безперешкодно виконувати свої зобов'язання перед ДП "Енергоринок".

Колегія суддів враховує, вказані фактичні обставини, які не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, додатково підтверджують виникнення та існування заборгованості ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" за договором №11572/01 за період з січня по грудень 2016 року включно, який охоплюється періодом до 01.04.2017.

Частиною 2 статті 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на доведеність фактів прострочення виконання ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" зобов'язання з оплати різниці перетоків електроенергії у 2016 році, суди, здійснивши перерахунок розміру заявлених до стягнення 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22304479 грн., дійшли вірного висновку про наявність передбачених частиною 2 статті 625 ЦК підстав для нарахування та стягнення з відповідача 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22138197,19 грн.

Касаційна інстанція також враховує те, що з матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено і відповідачем не доведено існування та засвідчення у встановленому законом порядку обставин непереборної сили, які б з 15.07.2016 могли бути підставою для звільнення ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" від виконання зобов'язання з оплати різниці перетоків електроенергії, отриманої упродовж липня-грудня 2016 року.

Відтак, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а саме в частині стягнення ,84 грн. заборгованості, 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22138197,19 грн.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на статті 607 ЦК в обґрунтування своїх доводів про те, що зобов'язання ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" купувати електроенергію у позивача на умовах договору №11572/01 припинилося з 15.07.2016 через неможливість його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає, а саме у зв'язку з протиправними діями третіх осіб щодо перешкоджання господарській діяльності покупця з постачання (продажу) та передачі електроенергії на неконтрольованій території Луганської області та захоплення останніми виробничих дільниць і структурних підрозділів ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" рухомого та нерухомого майна, обладнання й інших активів цього товариства, що розміщені на неконтрольованій території Луганської області та використовувалися відповідачем для здійснення діяльності з постачання (продажу) та передачі електроенергії на неконтрольованій території Луганської області, оскільки зазначені посилання і доводи ґрунтуються на помилковому ототожненні Товариством обставин непереборної сили та обставини, за яку жодна зі сторін не відповідає, і з настанням якої цивільне законодавство пов'язує припинення зобов'язання через неможливість його виконання.

У зв'язку з цим, касаційна інстанція враховує викладені у відзиві на касаційну скаргу вірні аргументи позивача з приводу того, що листом від 18.11.2016 №1153/05.0-5.4 Торгово-промислова палата України за результатами розгляду заяви і наданих відповідачем документів щодо неможливості виконання з 15.07.2016 зобов'язань за договором №11572/01 проінформувала заявника про відсутність підстав для засвідчення форс-мажорних обставин.

При цьому слід зауважити, що за змістом пункту 7.1 договору №11572/01 сторони погодили, що обставини непереборної сили, які виникають на неконтрольованій Україною території, не вважаються такими обставинами.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника про невчинення ДП "Енергоринок" у 2016 році дій щодо часткового або повного припинення перетоків електроенергії на неконтрольовану територію шляхом звернення з відповідною заявою до ДП "НЕК "Укренерго", внаслідок чого, на думку відповідача, його обов'язок з купівлі та оплати такої електроенергії було відстрочено на час бездіяльності кредитора, оскільки, як правильно зазначає позивач у відзиві на касаційну скаргу, у зв'язку з неналежним виконанням Товариством зобов'язань за договором №11572/01 ДП "Енергоринок" завчасно звернулося до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з листом від 20.01.2016 №01/26-634 (а.с.8 том 2) щодо надання погодження на повне припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію з метою подальшого відповідного звернення до ДП "НЕК "Укренерго", з огляду на що прострочення кредитора не настало.

Наведене цілком узгоджується з вимогами підпункту 5 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", підпункту 3 пункту 2 і підпункту 1 пункту 3 Порядку здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.07.2015 №440 (зареєстровано в Мінюсті України 24.07.2015 за №897/27432), виходячи зі змісту яких обов'язковою передумовою для часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території, є отримання ДП "Енергоринок" (оптовий постачальник) відповідного погодження від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України як центрального органу виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, після чого позивач надсилає відповідне звернення ДП "НЕК "Укренерго".

Таким чином, лист ДП "Енергоринок" від 20.01.2016 №01/26-634 свідчить про вжиття кредитором залежних від нього заходів для недопущення ним прострочення у разі невиконання енергопостачальником (ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання") зобов'язання щодо оплати в повному обсязі за куплену різницю перетоків електроенергії за розрахунковий місяць.

В свою чергу, в статті 613 ЦК йдеться саме про дії кредитора, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку та які є підставою для відстрочення обов'язку боржника, а не про дії кредитора, наслідком яких є повне припинення виконання договору боржником, чим спростовується помилкове посилання скаржника на цю статтю в обґрунтування своїх заперечень.

Водночас, колегія суддів вважає безпредметними доводи скаржника про те, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/9343/16 за позовом ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання протиправної бездіяльності, оскільки, як вірно зазначив апеляційний суд, зазначене питання в подальшому було вичерпно вирішено постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі №913/225/17, якою скасовано ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 про зупинення провадження у цій справі за аналогічним клопотанням ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання".

Касаційна інстанція також відхиляє як такі, що суперечать приписам статті 75 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) та фактичним обставинам справи, аргументи скаржника про те, що надані позивачем фізичні баланси електроенергії та акт звірки розрахунків не є належними доказами, бо не є первинними документами на підтвердження факту купівлі-продажу електроенергії, оскільки такі аргументи Товариства спрямовані передусім на переоцінку доказів по справі, що згідно зі статтею 300 цього Кодексу виходить за межі повноважень касаційної інстанції, тоді як судовими рішеннями у справі №910/5110/17 (між тими ж сторонами) підтверджено виникнення та існування заборгованості ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" за договором №11572/01 за період з січня по грудень 2016 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний суди дійшли вірного висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог у зв'язку з доведеністю належними доказами заборгованості відповідача за договором №11572/01 та відсутності передбачених законом підстав для припинення договірних зобов'язань сторін або тимчасового звільнення Товариства від відповідальності за їх порушення.

Відтак, оскаржувані рішення та постанову прийнято з правильним застосуванням норм матеріального права (статті 610, 612, 614, 617, 625 ЦК, статті 175, 218, 219 ГК) та без порушення норм процесуального права (статті 32, 33, 34, 43, 101 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" ,84 грн. заборгованості, 94043106,16 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 22138197,19 грн.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017), колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій щодо часткового задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних рішення і постанови відсутні.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржника.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 25.04.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі №913/225/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков