ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 923/1536/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.В. Лашина

суддів Л.О.Будішевської М.А. Мишкіної

При секретарі Є.О. Чеголя

За участю представників учасників провадження

Ліквідатор - арбітражний керуючий Ракіна А.А.

Від кредитора ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" - Биковський Д.Ю.

Від Засновника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" - ОСОБА_5

Від Засновника ТОВ "Виробниче підприємство "Херсонець" - ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги уповноваженої особи засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області

на ухвалу господарського суду Херсонської області

від 16.01.2018

по справі №923/1536/15

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

про банкрутство,

суддя суду першої інстанції: Пригуза П.Д.

час та місце прийняття судового рішення: 16.01.2018 р., м. Херсон, господарський суд Херсонської області

повний текст ухвали складено 22.01.2018

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.09.2015 р. за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» (у наступному за текстом - ТОВ ВП «Херсонець») порушено провадження у справі про банкрутство останнього в порядку, передбаченому статтею 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

06 жовтня 2015 року господарським судом Херсонської області вирішено визнати ТОВ ВП «Херсонець» банкрутом; відносно товариства відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ракіну А.А. (свідоцтво № 729 від 29.04.2013 р.), яку зобов'язано здійснити ліквідацію банкрута відповідно до вимог Закону про банкрутство.

У травні 2017 року до суду надійшла скарга від засновника ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 на дії (бездіяльність) ліквідатора, в якій висловлено про призначення нового ліквідатора та зазначено про порушення арбітражним керуючим порядку визначення організатора аукціону з реалізації майна банкрута; не скликання засідання комітету кредиторів щодо визначення складу майна для продажу; невиконання обов'язку щодо аналізу фінансового становища банкрута; не звітування перед комітетом кредиторів.

Також до суду з клопотанням комітету кредиторів про припинення повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А. та призначення нового ліквідатора звернувся голова комітету кредиторів - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (в подальшому - ПАТ «Дельта Банк»).

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 16 січня 2018 року, повний текст якої складено та підписано 22.01.2018 р., у задоволені скарги уповноваженої особи засновника (учасника) ТОВ ВП «Херсонець» на дії ліквідатора банкрута було відмовлено, а клопотання комітету кредиторів від 02.10.2017 р. і заяву ПАТ «Дельта Банк» від 26.10.2017 р. про припинення повноважень ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А. та призначення нового ліквідатора - відхилено.

Судове рішення мотивоване тим, що ліквідатором на виконання вимог закону приймаються заходи з ліквідації банкрута, а саме, здійснено виявлення кредиторів та складено реєстр вимог кредиторів, проведено інвентаризацію майна, проводиться робота по виявленню та пошуку майна банкрута, вжито заходів щодо зняття арешту з майна банкрута та інших заборон і обтяжень у розпорядженні майном банкрута, проведено конкурс по визначенню суб'єкта оціночної діяльності, надається інформація про хід ліквідаційної процедури, про нарахування винагороди і про витрати процедури комітету кредиторів та до суду.

Судом також було зазначено, що оголошення про проведення аукціону з продажу майна частинами опубліковано на сайті Вищого господарського суду України за № 43174 від 25.05.2017 р., а також на сайті Міністерства юстиції України 26.05.2017 р. В оголошенні наведено відомості про майно, наведено текст договору, що укладається на аукціоні, вміщено фотографічні зображення речей, що продаються та їх опис, які відповідають фактичному стану та призначенню майна.

Щодо ваги виробів, суд першої інстанції погодився з доводами ліквідатора про те, що вага металевих частин та виробів визначалася розрахунковим шляхом, а не прямим вимірюванням (звужуванням), але вага виробів не має значення, оскільки вони оцінювалися суб'єктом оціночної діяльності саме як вироби, а не металобрухт, і були продані як вироби відповідно до лотів.

Суд першої інстанції зауважив, що питання щодо здійснення ліквідатором інвентаризації майна боржника 21.10.2015 р., складання актів інвентаризації, підписання актів інвентаризації, збереження майна та його оцінки також були предметом скарги засновника ТОВ «ВП «Херсонець» за результатами розгляду якої 30.08.2016 р. господарським судом Херсонської області було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги засновника на дії (бездіяльність) ліквідатора, яка постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 р. залишена без змін.

Крім цього, суд дійшов висновку, що відповідно до протоколів повторних відкритих торгів (аукціону) від 26.06.2017 р. частина майна банкрута, окремі лоти, окрім автобуса, продана на конкурентних засадах, а відтак визнав дії ліквідатора по проведенню реалізації (продажу) майна банкрута такими, що відповідають вимогам Закону про банкрутство.

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, засновник (учасник) ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу та клопотання комітету кредиторів, припинити повноваження ліквідатора Ракіної А.А. та призначити новим ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Клігіну І.В., посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, оскільки справу розглянуто неповноважним судом, несправедливо, упереджено та не об'єктивно, порушено ч. 4 ст. 46 Закону про банкрутство.

Зокрема скаржник зазначає, що за правилами процесуального законодавства суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участь в новому її розгляді у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятної за його участі, а тому справа про банкрутство ТОВ ВП «Херсонець» підлягала розгляду в іншому складі суду й суддя Пригуза П.Д. не мав права її розглядати. При цьому заяву про відвід суддя Пригузи П.Д. було безпідставно відхилено, що призвело до неможливості повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Засновник ТОВ ВП «Херсонець» ОСОБА_8 вказує й про порушення ліквідатором порядку визначення організатора аукціону, оскільки відповідний порядок затверджено 01.03.2013 р. арбітражним керуючим Ракіною А.А., а не ліквідатором по цій справі, що є порушенням ч. 5, 6 ст. 49 Закону про банкрутство. На думку скаржника, використання ліквідатором документа, який створений (затверджений) за межами справи про банкрутство та про існування якого невідомо іншим учасникам провадження не тільки не відповідає Закону про банкрутство, а й порушує права останніх.

Також скаржник стверджує про порушення порядку визначення складу майна банкрута для продажу частинами, оскільки, виходячи з приписів ч. 5 ст. 44, ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство, у разі неможливості продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом за наслідком проведення першого і повторних аукціонів, ліквідатор зобов'язаний, з метою дотримання балансу інтересів кредиторів та банкрута, зібрати комітет кредиторів для прийняття рішення про визначення складу майна для продажу його окремими частинами. Скаржник наголошує, що така правова позиція підтверджена судовою практикою, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. у справі № 9/36.

Засновник (учасник) ТОВ ВП «Херсонець» зазначає, що всупереч ч. 9 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор не звітував перед комітетом кредиторів про свою діяльність, чим також порушив вимоги ч. 3 ст. 98 названого Закону.

Крім цього, скаржник наголошує, що факти бездіяльності арбітражного керуючого Ракіної А.А. встановлені постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р., а також ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.10.2017 р. по даній справі (суддя Немченко Л.М.), в яких судами було надано відповідну оцінку звітам ліквідатора про виконану роботу.

Не погоджується з наведеною ухвалою суду першої інстанції й ПАТ «Дельта Банк», яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та призначити новим ліквідатором ТОВ ВП «Херсонець» арбітражного керуючого Клігіну І.В.

Свої вимоги скаржник мотивує порушенням ліквідатором Ракіною А.А. строків ліквідаційної процедури; порушення порядку визначення організатору аукціону з продажу майна банкрута; неправомірного визначення складу майна банкрута з метою його реалізації на аукціоні; ненадання ліквідатором комітету кредиторів звітів про свою діяльність та звітів про нарахування та виплату грошових винагород.

Також з апеляційною скаргою на вказане судове рішення звернулась Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області, яка не погоджується з відхиленням судом першої інстанції вимог комітету кредиторів, просить його скасувати й ухвалити нове, яким задовольнити клопотання комітету кредиторів від 02.10.2017 р. повністю. Скаржник зазначає про надання ліквідатором недостовірних відомостей щодо характеристик майна, яке підлягає реалізації на аукціоні.

Ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Ракіною А.А. надані відзиви на апеляційні скарги, в яких заперечуються доводи скаржників з огляду на їхню безпідставність, надуманість, невідповідність дійсним обставинам справи та діючим нормам матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) унормовано, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Виходячи з положень статтей 2, 9 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За визначенням спеціального Закону ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку (ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство).

Повноваження ліквідатора та його обов'язки в ліквідаційній процедурі передбачені статтею 41 названого Закону.

Усунення арбітражного керуючого (ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків) або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого (ліквідатора); 2) зловживання правами арбітражного керуючого (ліквідатора); 3) подання до суду неправдивих відомостей (ч. 3 ст. 114 Закону про банкрутство).

Згідно з ч. 11 ст. 41 Закону про банкрутство дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

З матеріалів справи вбачається, що 01 березня 2013 року арбітражним керуючим Ракіною А.А. затверджений Порядок визначення організатора аукціону, що узгоджується з приписами ч. 6 ст. 49 Закону про банкрутство.

Наказом арбітражного керуючого Ракіної А.А. від 11.01.2016 р. дію Порядку визначення організатора аукціону було продовжено.

На виконання п. 6 згаданого Порядку, з метою залучення кандидатів до участі у конкурсі ліквідатором ТОВ ВП «Херсонець» було опубліковане оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 151 від 12.08.2016 р. про проведення конкурсу з визначення організатора аукціону з продажу цілісного майнового комплексу банкрута.

Враховуючи, що для участі в конкурсі надійшла лише одна заява від товарної біржі «Херсонська універсальна товарна біржа» з пропозицією щодо суми винагороди за проведення аукціону у розмірі 5 % від кінцевої вартості реалізованого майна, ліквідатором банкрута прийняте рішення про продовження строку відбору кандидатів для участі в конкурсі.

В подальшому надійшли заяви від товарної біржі «Максимум» з пропозицією щодо суми винагороди за проведення аукціону у розмірі 8 % від кінцевої вартості реалізованого майна, а також від Української універсальної біржі - 6 % від кінцевої вартості реалізованого майна. За результатами проведення конкурсу переможець визначений з огляду на найменшу пропозицію щодо суми винагороди за проведення аукціону - товарна біржа «Херсонська універсальна товарна біржа», що відповідає ч. 6 ст. 49 Закону про банкрутство.

Відтак, судова колегія вважає, що доводи скаржника про порушення ліквідатором порядку визначення організатору аукціону з продажу майна банкрута є недоведеними та мають характер припущень.

Також не може погодитися колегія суддів й з посиланням засновника ТОВ ВП «Херсонець» про порушення судом першої інстанції норм процесуального права стосовно нездійснення відводу судді та розгляду справи у незаконному складі.

Так, ухвалою господарського суду Херсонської області від 23.05.2017 р. суддею Пригузою П.Д. було вирішено продовжити строк ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора Ракіної А.А., враховуючи певні обставини справи. Однак згадане судове рішення було скасоване постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р., оскільки фактично судом першої інстанції було прийнято рішення щодо продовження строку ліквідаційної процедури без відповідного обґрунтування.

Недопустимість повторної участі судді у розгляді справи врегульовано статтею 36 ГПК України.

Частиною першою зазначеної статті передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Разом з тим, у разі скасування судових рішень, які стосуються виключно руху справи та якими провадження у справі не закінчується, справи може бути передано у встановленому порядку на розгляд суддів, якими винесено відповідні ухвали.

Слід зазначити, що у справі про банкрутство вирішальне, підсумкове значення мають судові рішення, які визначають подальший рух справи. Такими рішеннями у справі про банкрутство, наприклад, є ухвала за результатами підготовчого засідання, ухвала про ведення процедури санації, ухвала про затвердження мирової угоди, постанова про визнання боржника банкрутом, ухвала про припинення провадження у справі тощо. Отже, у разі скасування вказаних судових рішень у справі про банкрутство при новому розгляді справа не може розглядатись тим же складом суду.

В інших же випадках новий розгляд справи про банкрутство може відбуватись за участю судді, який приймав участь при попередньому розгляді справи, навіть якщо судове рішення, прийняте при попередньому розгляді справи, було скасовано вищою судовою інстанцією.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх правових підстав вважати розгляд суддею Пригузою П.Д. скарги на дії ліквідатора та клопотання комітету кредиторів про припинення повноважень ліквідатора банкрута порушенням норм процесуального права.

Одночасно з цим, судова колегія погоджується з іншими доводами скаржників, які заявлялися скаржниками, але не знайшли своє відображення в оскарженій ухвалі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справи «Гарсія Руїз проти Іспанії», «Красуля проти Росії», «Ільяді проти Росії», «Трофимчук проти України», «Хіро Балані проти Іспанії», «Суомінен проти Фінляндії», «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Так, судом першої інстанції не надано правову оцінку доводам учасників справи про порушення ліквідатором ч. 9 ст. 41 Закону про банкрутство, за якою ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів.

На виконання вимог ч. 10 ст. 41 спеціального Закону ліквідатором надавалися звіти про виконану роботу господарському суду, однак судом першої інстанції не було враховано, що ці звіти за змістом є аналогічними та з наведених звітів не вбачається, у зв'язку чим арбітражному керуючому не вистачило часу для виконання своїх службових обов'язків у строк, передбачений законом, що було встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р. та підтверджено ухвалою господарського суду Херсонської області від 03.10.2017 р. по цій справі.

Також згідно з ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Частиною 8 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що саме до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі санації боржника або ліквідації банкрута.

Отже, якщо ліквідатору не вдалося здійснити продаж майна банкрута цілісним майновим комплексом, продаж майна частинами та визначення складу такого майна здійснюється з урахуванням рішення комітету кредиторів.

Між тим, визначення складу майна банкрута для продажу на повторному аукціоні зроблено ліквідатором ТОВ ВП «Херсонець» без погодження із комітетом кредиторів та без з'ясування його думки, чим порушено як права кредиторів, так і банкрута.

До того ж, судова колегія враховує неналежне виконання ліквідатором своїх обов'язків щодо встановлення дійсних характеристик майна банкрута при реалізації його на аукціоні, що призвело до заниження ціни продажу.

З матеріалів справи вбачається, що в оголошеннях про проведення аукціону з продажу майна банкрута за лотами №№ 1, 2 і 3 наведені дані щодо майна, які не відповідають дійсності.

Кількісні та якісні характеристики, а також вартість майна визначені згідно з висновком незалежної оцінки № 54 від 28.04.2017 р., зробленої приватним підприємством «Експоцентр». Зокрема, оцінювачем було встановлено, що загальна вага стапелів автобусних металевих складає 960 кг (12 шт Х 80 кг за одиницю), металевих каркасів для автобусів - 22500 кг (50 шт Х 450 кг за одиницю), металевих рам - 4800 кг (8 шт Х 600 кг за одиницю).

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. № 1440, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Виходячи з положень п. 53 Національного стандарту, оцінювач повинен зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання).

Однак у висновку оцінювача зазначається про відсутність можливості зважити вироби, а також про ненадання ліквідатором відповідної технічної документації. При цьому, в оголошенні про проведення повторних відкритих торгів зазначено, що металеві каркаси, стапелі автобусні і металічні рами непридатні для експлуатації та повторного використання, тобто фактично ці товари виставлені в якості металобрухту, для якого визначальною, у тому числі й для мети визначення вартості, є характеристика саме за масою. Це ж підтверджується й безпосередньо ліквідатором у наданому відзиві на апеляційну скаргу про здійснення продажу саме за вартістю основних матеріалів (стор. 16).

Таким чином, виникають обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення вартості об'єктів продажу на аукціоні, тоді як його метою є саме продаж майна за найвищою ціною.

За приписами ч. 2, 3 ст. 98 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства. Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Отже, обов'язком ліквідатора є належне виконання ним усіх повноважень в ході ліквідаційної процедури. При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

У зв'язку із неможливістю встановлення оцінювачем маси майна, саме на ліквідатора було покладено здійснити необхідні заходи щодо дослідження та виявлення дійсних характеристик майна, що мають суттєве значення для визначення максимальної ціни продажу.

Ліквідатором цього зроблено не було, використані неповні дані, а за оприлюдненим оголошенням загальна вага стапелів автобусних металевих визначена як 960 кг (12 шт Х 80 кг за одиницю), металевих каркасів для автобусів - 22500 кг (50 шт Х 450 кг за одиницю), металічних рам - 4800 кг (8 шт Х 600 кг за одиницю).

Однак за даними, встановленими у висновку товарознавчої експертизи від 04.09.2017 р. № 2349-МТ, проведеної Херсонським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України в рамках кримінального провадження № 0003416 від 24.06.2017 р., загальна вага стапелів автобусних металевих складає 2070 кг, металевих каркасів для автобусів - 43439 кг, металевих рам - 8016 кг.

Також за цим висновком кількість та якість майна ТОВ ВП «Херсонець», запропонованого до продажу на аукціоні 26.06.2017 р., не відповідає встановленому у дослідницькій частині висновку експерта товарному стану та зносу об'єктів.

Отже, продаж майна банкрута здійснено за майже у двічі заниженими характеристиками майна.

Ці обставини вказують на неправильність визначення бази розрахунку вартості майна, яке запропоноване для реалізації, та, як наслідок, порушення прав кредиторів та банкрута.

Крім цього, судова колегія враховує також те, що ліквідатор повинен здійснювати свої повноваження в межах ліквідаційної процедури у строки, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство. Тобто, за час, визначений законом, ліквідатор згідно зі статтею 41 Закону про банкрутство зобов'язаний організувати здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечити задоволення вимог кредиторів у порядку передбаченому цим Законом.

Проте строк ліквідаційної процедури закінчився 06 жовтня 2016 року. При цьому строки, відведені на проведення ліквідаційної процедури, вже минули, а кінцевого результату не досягнуто.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.11.2016 р. продовжено строк ліквідаційної процедури і повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А. на шість місяців. Ухвалою господарського суду Херсонської області від 02.03.2017 р. продовжено повноваження ліквідатора до завершення ліквідаційної процедури.

Отже, строк ліквідаційної процедури триває з жовтня 2015 року, проте затягування ліквідаційної процедури завдає збитків як кредиторам, так і банкруту, призводить до зайвих витрат на здійснення такої процедури й вказує, за наявності інших обставин справи, на неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов'язків ліквідатора ТОВ ВП «Херсонець».

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про припинення повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) та про призначення іншого арбітражного керуючого (ліквідатора).

Частиною 12 статті 41 Закону про банкрутство встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

02 жовтня 2017 року до господарського суду Херсонської області надійшло клопотання ПАТ «Дельта Банк», яке є головою комітету кредиторів банкрута, про припинення повноважень ліквідатора ТОВ ВП «Херсонець» Ракіної А.А. та призначення нового ліквідатора - арбітражного керуючого Клигіну І.В., кандидатуру якої було розглянуто та погоджено згідно із рішенням комітету кредиторів від 02.10.2017 р.

Зважаючи на наведені вище обставини несвоєчасності дій в ході ліквідаційної процедури, неточності й неповноти щодо визначення дійсної та правильної вартості майна, що призвело до порушення інтересів кредиторів, встановлення неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків, судова колегія вважає, що існують достатні правові підстави для задоволення скарги засновника ТОВ ВП «Херсонець» та клопотання комітету кредиторів від 02.10.2017 р. про припинення повноважень ліквідатора ТОВ ВП «Херсонець» Ракіної А.А. та призначення нового ліквідатора - арбітражного керуючого Клигіну І.В. (свідоцтво № 903 від 14.05.2013 р.) кандидатура якої відповідає вимогам Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та яка підтвердила свою згоду на участь у даній справі (заява від 02.10.2017 про згоду на призначення ліквідатором у справі т.10 а.с.120-141).

Колегія суддів вважає безпідствними доводи арбітражного керуючого Ракіної А.А. щодо помилкового прийняття апеляційної скарги Херсонської ОДПІ до провадження, адже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 р. № 892 Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління ДФС перейменовано на Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржену ухвалу прийнято господарським судом Херсонської області без з'ясування усіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до неправильної юридичної оцінки правовідносин та незастосування належних норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 240, 271, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги уповноваженої особи засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 16.01.2018 р. у справі № 923/1536/15 - скасувати, скаргу уповноваженої особи засновника (учасника) товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» ОСОБА_8 на дії ліквідатора та клопотання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (голови комітету кредиторів) від 02.10.2017р. задовольнити.

Припинити повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» арбітражного керуючого Ракіної Алли Анатоліївни.

Призначити ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Херсонець» арбітражного керуючого Клигіну Ірину Володимирівну (свідоцтво № 903 від 14.05.2013 р.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст складено 23.04.2018.

Головуючий суддя В. В. Лашин

Судді: Л.О. Будішевська

М.А. Мишкіна