КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2018 р. Справа№ 910/14458/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Дикунської С.Я.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача-1- Луценко С.О. - дов. № 358 від 30.01.2018,

від відповідача-2 - не прибув,

від третьої особи-1 - не прибув,

від третьої особи-2 - не прибув,

розглянувши матеріали апеляційних скаргТовариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від 04.10.2017 року
у справі№ 910/14458/17 (суддя Смирнова Ю.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані»
до1. Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1: 1. Національний банк України, 2. Міністерство фінансів України
провизнання права та визнання відсутнім права

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» (далі - позивач, ТОВ «Дрім-Компані») звернулося з позовом у даній справі до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач-1, ПАТ КБ «Приватбанк») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Солмбридж» (далі - відповідач-2, ТОВ «Солмбридж») про:

- визнання права ТОВ «Дрім-Компані» вимагати від ТОВ «Солмбридж» сплати боргу за кредитними договорами № 4С13384И від 04.07.2013, № 4С13794Д від 10.12.2013, № 4С13795Д від 11.12.2013, № 4С14134И від 20.02.2014, № 4С15033И від 04.02.2015, а саме за кредит та відсотки за користування кредитами на загальну суму 458 691 583,08 грн., які були сплачені ТОВ «Дрім-Компані» ПАТ КБ «Приватбанк» за ТОВ «Солмбридж».

- визнання відсутнім у ПАТ КБ «Приватбанк» права вимагати від ТОВ «Солмбридж» сплати суми боргу за кредитними договорами № 4С13384И від 04.07.2013, № 4С13794Д від 10.12.2013, № 4С13795Д від 11.12.2013, № 4С14134И від 20.02.2014, № 4С15033И від 04.02.2015 (далі - Кредитні договори) у розмірі 458 691 583,08 грн., які були сплачені ТОВ «Дрім-Компані» ПАТ КБ «Приватбанк» за ТОВ «Солмбридж».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за умовами договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016 (далі - Договір поруки) як поручитель сплатив відповідачу як кредитору заборгованість ТОВ «Солмбридж» як боржника за Кредитними договорами у сумі 458 691 583,08 грн. Проте, відповідачі не визнають факт погашення позивачем боргу за Кредитними договорами та факт переходу прав вимоги за Кредитними договорами.

Відповідач-1 проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість та непідтвердженість вимог позивача належними доказами, просив суд у позові відмовити. При цьому, відповідач наголошував на тому, зокрема, що:

- права та інтереси ТОВ «Дрім-Компані» не були порушені ані ПАТ КБ «Приватбанк», ані ТОВ «Солмбридж»,

- часткове погашення позивачем зобов'язань ТОВ «Солмбридж» перед відповідачем 1 за Кредитними договорами не припинило зобов'язання і зміна кредитора не відбулась, а тому позовні вимоги є безпідставними,

- позивачем не додано роздруківки з ключами (ЕЦП) в підтвердження укладання Договору поруки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив, зокрема із того, що позивачем не доведено обставин невизнання відповідачами права ТОВ «Дрім-Компані» вимагати виконання грошових зобов'язань ТОВ «Солмбридж», отже суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення прав та інтересів ТОВ «Дрім-Компані».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. За доводами позивача, оскаржуване рішення прийнято, зокрема, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для його скасування. За твердженнями позивача, невручення йому відповідачем-1 документів, які підтверджують обов'язок ТОВ «Солмбридж», ненадання інформації про виконання ним Договору поруки свідчить про невизнання відповдіачем-1 факту оплати позивачем згаданої заборгованості та переходу до позивача права вимоги за Кредитними договорами.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі. Оскільки позовні вимоги про визнання за позивачем права вимоги на сплату грошового зобов'язання та визнання погашеними зобов'язання є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Юридичні факти можуть встановлюватись господарськими судами лише за існування та розгляду спору між сторонами про цивільне право. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. На переконання апелянта, вимоги про встановлення юридичних фактів не підвідомчі господарським судам та це є підставою для припинення провадження у справі, тобто місцевим судом у порушення приписів процесуального законодавства прийнято до провадження справу, яка не підвідомча суду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційні скарги було прийнято до спільного провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.01.2018.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.01.2018, у зв'язку з перебуванням судді Зубець Л.П. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/14458/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Ткаченка Б.О., суддів: Дикунської С.Я., Зеленіна В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 справу прийнято до провадження у зазначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду на 21.02.2018.

21.02.2018, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. з 21.02.2018 на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 справу № 910/14458/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.03.2018.

21.03.2018, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. з 20.03.2018 на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

Після виходу головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 справу № 910/14458/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.04.2018.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в його апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі, оскільки встановлення факту може бути предметом позову під час розгляду спору між сторонами про право. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані».

Представники інших сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися за адресами вказаними в апеляційних скаргах.

Колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відсутніх сторін.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника відповідача-1, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.10.2016 між ТОВ «Дрім-Компані» (далі - поручитель) та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - кредитор) укладено Договір поруки № 4С13384И/П (далі - Договір поруки).

За умовами Договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Солмбридж» (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів за:

- кредитним договором № 4С13384И від 04.07.2013;

- кредитним договором № 4С13794Д від 10.12.2013;

- кредитним договором № 4С13795Д від 11.12.2013;

- кредитним договором № 4С14134И від 20.02.2014;

- кредитним договором № 4С15033И від 04.02.2015.

За змістом п. 4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Згідно з п.п. 5 та 6 Договору поруки у випадку невиконання боржником свого обов'язку, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Відповідно до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним у цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Як встановлено п. 10 Договору поруки, кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Пунктами 11, 17 Договору поруки передбачено, що останній набуває чинності з дати укладення, підписання та скріплення печатками сторін і діє три роки від дати його укладання. Порука припиняється після закінчення строку у три роки від дати укладання цього договору. Цей Договір укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 05.01.2016, укладеної сторонами.

Згідно платіжних доручень № 2144 від 20.10.2016, № 2145 від 20.10.2016, № 2146 від 20.10.2016, № 2147 від 20.10.2016 та № 2148 від 20.10.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в загальній сумі 458 691 583,08 грн. В призначенні платежів вказано, що кошти сплачені за виконання зобов'язань по кредитним договорам № 4С13384И від 04.07.2013, № 4С13794Д від 10.12.2013, № 4С13795Д від 11.12.2013, № 4С14134И від 20.02.2014, 4С15033И від 04.02.2015 згідно договору поруки № 4С13384И/П від 20.10.2016 (а.с. 12-16).

Позивач зазначає, що оскільки він виконав свої зобов'язання за Договором поруки та сплатив відповідачу-1 заборгованість ТОВ «Солмбридж» за Кредитними договорами у сумі 458 691 583,08 грн., то згідно з умовами Договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України ПАТ КБ «Приватбанк» втратив право вимоги до ТОВ «Солмбридж» за Кредитними договорами, а у ТОВ «Дрім-Компані» виникло таке право.

Проте, як стверджує позивач, відповідачі не визнають факт виконання основного зобов'язання та факт переходу прав кредитора, що і стало підставою для подання даного позову.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до Договору поруки позивач платіжними дорученнями оплатив відповідачу-1 458 691 583,08 грн. за виконання зобов'язань ТОВ «Солмбридж» по Кредитним договорам.

Відповідачем-1 не заперечується факт отримання коштів від позивача в сумі 458 691 583,08 грн. та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих.

Таким чином, сума коштів перерахована позивачем, яку здійснено на підставі Договору поруки, є прийнятою відповідачем-1 в рахунок оплати зобов'язань ТОВ «Солмбридж» за Кредитними договорами.

Як зазначено вище, п. 10 Договору поруки передбачає, що відповідач-1 зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку ТОВ «Солмбридж» за Кредитним договором передати позивачу впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Позивач вважає, що непередання відповідних документів свідчить про невизнання відповідачем-1 переходу права вимоги до нього за Кредитними договорами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Згідно з ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою слід з'ясовувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Саме на позивача покладено обов'язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, отже довести, що права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати в позовній заяві предмет та підстави позову, тобто самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язані після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки закону, відтак будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. Тобто перехід прав до поручителя, який виконав зобов'язання презюмується і звернення особи до суду з позовом про визнання права вимоги, так само як і про визнання відсутнім в іншої особи такого права не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом за наявності відповідного спору.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що вимоги такого змісту як визнання права чи визнання відсутнім права згідно приписів ст. 16 ЦК України можуть заявлятись у суді, відтак доводи відповідача-1 (апелянта) про те, що заявлені вимоги по своїй суті є встановленням факту й не підлягають розгляду в господарських судах як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу. Відповідно відсутні й підстави для припинення (закриття) за правилами нового ГПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) провадження у даній справі.

Положеннями ст. 556 Цивільного кодексу України передбачено, що після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Наслідки, передбачені у вищезгаданій ст. 556 Цивільного кодексу України, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання, що узгоджується з положенням п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Натомість часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15).

Позивачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач погасив повністю всі зобов'язання ТОВ «Солмбридж» за Кредитними договорами, а не їх частину. Крім того, в Договорі поруки відсутня вказівка на суму конкретних зобов'язань ТОВ «Солмбридж», за виконання яких поручився позивач.

Посилання позивача на наявність порушеного у нього права, у зв'язку з: невизнанням відповідачем-1 отримання коштів від позивача в сумі 458 691 583,08 грн.; не поданням доказів їх повернення як помилково перерахованих за відсутністю укладеного з ним Договору поруки; не визнанням фактів погашення коштів за боржника та переходу до позивача прав кредитора - жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Позивач також не пояснив, якими саме діями чи бездіяльністю ПАТ КБ «Приватбанк» порушує його права та інтереси.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що він звертався до відповідача-2 з вимогою про сплату боргу, а відповідач-2 залишив відповідну вимогу без задоволення чи без належного реагування.

Докази на підтвердження того, що виконання позивачем відповідно до Договору поруки зобов'язання ТОВ «Солмбридж» перед відповідачем-1 за Кредитними договорами у сумі 458 691 583,08 грн. не визнається чи оспорюється ТОВ «Солмбридж», як боржником, та докази відповідного звернення з цього приводу позивача до ТОВ «Солмбридж» також у матеріалах справи відсутні.

Зазначені доводи та досліджені обставини, не свідчать про наявність у позивача порушеного права чи інтересу з боку відповідачів.

Враховуючи наведене в сукупності, позивачем не доведено, ані переходу до нього права вимоги за Кредитними договорами, у зв'язку з повним погашенням заборгованості боржника, ані порушення його прав та інтересів.

З огляду на досліджені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту порушення або невизнання відповідачами його прав або охоронюваних законом інтересів.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного суду від 20.02.2018 у справі № 910/14424/17 та від 22.02.2018 у справі № 910/14036/17.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтами не наведено.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269-270, 275-276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» та Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/14458/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/14458/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

С.Я. Дикунська

Повний текст рішення складено 16.04.2018