ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 Справа № 904/293/18
за позовом Відділу освіти, молоді та спорту Божедарівської селищої ради, смт. Божедарівка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж", м. Дніпро

про стягнення збитків у розмірі 313 845,00 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Відділ освіти, молоді та спорту Божедарівської селищної ради (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" (далі - Відповідач) про стягнення збитків у розмірі 313 845,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязань за договором відповідального зберігання № 68/1 від 08.12.2017 в частині повернення майна, переданого на відповідальне зберігання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.18 відкрито провадження у справі №904/293/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, в підготовчому засіданні на 28.02.18.

Ухвалою суду від 28.02.2018 підготовче засідання відкладено на 21.03.2018.

21.03.18 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2018.

В засідання 17.04.18 позивач явку повноважного представника не забезпечив. Подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Крім того, за змістом вказаного клопотання позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в підготовчі та судове засідання не забезпечив.

Ухвали суду, які направлялися за адресою місцезнаходження Відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою Судова повістка, які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення закінчення встановленого строку зберігання, суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення у зв'язку з відсутністю адресата.

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв'язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідача про судові засідання.

В порушенням вимог ухвали суду від 08.02.18, відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв'язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 202 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 240 ГПК України, у звязку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання 17.04.2018, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, який був присутній в підготовчому засіданні, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 між Відділом освіти, молоді та спорту Божедарівської селищної ради (далі Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" (далі Зберігач) укладено договір відповідального зберігання № 68/1.

Відповідно до пункту 1.1 договору, зберігач зобовязується безоплатно зберігати та повернути у схоронності майно зазначене в п. 2 цього договору ( далі майно), яке передано поклажодавцем зберігачу згідно акту приймання-передачі майна.

Пунктом 2 договору, визначено відомості про обєкт зберігання: найменування, одиниця виміру, ціну та кількість майна:

- вікно металопластикове, подвійний склопакт, енергозберігаюче: у кількості 422, ціна без ПДВ 619,64грн. Сума без ПДВ 261 488,08 грн.

- зливи віконні оцинковані шириною 200 мм: у кількості 1.9527, ціна без ПДВ 25,31грн. Сума без ПДВ 49,42 грн.

Разом без ПДВ 261 537,50 грн. ПДВ 20% 52 307,50 грн. Всього з ПДВ 313 845,00 грн.

Згідно з п. 2.2 договору, загальна вартість майна, що передається на зберігання становить: 313 845,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору, поклажодавець передає майно зазначене в п. 2 цього договору, в такому місці: Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Божедарівка, вул. Лагерна, 14 А відповідно до акту приймання-передачі майна.

Пунктом 3.2 договору, сторонами визначено строк зберігання: початок зберігання - 08.12.17, закінчення зберігання - 31.01.18.

Згідно з п. 4.1.7 договору, визначено обовязок зберігача повернути поклажодавцю майно, що було передано на зберігання, а також на першу вимогу поклажодавця повернути майно, навіть якщо строк зберігання не закінчився.

Крім того, визначено обовязок зберігача нести відповідальність за втрату чи пошкодження майна (п. 4.1.8 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до строку зазначеного в п. 3.2.2 цього договору.

На виконання договору відповідального зберігання №68/1 від 08.12.2017 поклажодавецем передано на зберігання майно визначене пунктом 2 договору, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі майна №1 від 08.12.17.

11.01.18 Відділом освіти, молоді та спорту Божедарівської селищої ради направлено зберігачу лист з вимогою в строк до 16.01.18 включно, повернути майно прийняте згідно з актом приймання-передачі майна №1 від 08.12.17. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

З огляду на викладені обставини, позивач вважає, що у звязку з неповерненням відповідачем переданого на зберігання майна, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 313 845,00 грн., вартості прийнятого на зберігання майна згідно з актом приймання-передачі майна №1 від 08.12.17 до договору відповідального зберігання № 68/1 від 08.12.17, що і є причиною спору.

Згідно приписів ст. 193 ГК України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (ч. 1 ст. 942 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 949 Цивільного кодексу України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості; річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Частиною 1 статті 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (п. 1 ч. 1 ст. 951 ЦК України).

Згідно зі статтею 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи положення пункту 4.1.7 договору, відповідач повинен був повернути прийняте на зберігання майно до 16.01.2016 (включно).

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем майна переданого на відповідальне зберігання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 224 Господарського процесуального кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було передано відповідачу на зберігання майно загальною вартістю 313 845,00 грн. На вимогу позивача вказане майно не повернуто відповідачем. Доказів наявності у відповідача вказаного майна не надано.

Згідно з пунктом 5.4 договору, збитки завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням майна, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати нестачі майна у розмірі його вартості (пункт 5.4.1 договору) ; - у разі пошкодження обєкту зберігання у розмірі суми, на яку знизилась його вартість (пункт 5.4.2 договору).

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо відшкодування позивачу збитків у розмірі вартості прийнятого на відповідальне зберігання майна, тобто в сумі 313 845,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4707,68 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Бізнесбудмонтаж" (49000, АДРЕСА_1, ) на користь Відділу освіти, молоді та спорту Божедарівської селищої ради (52323, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Божедарівка, вул. Лагерна, буд. 14А, ) збитки у розмірі 313 845,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 707,68 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання рішення 23.04.2018

Суддя ОСОБА_1