ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" квітня 2018 р. Cправа № 902/548/17

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючого судді - Матвійчука Василя Васильовича, суддів: Банаська Олександра Олександровича, Нешик Ольги Степанівни розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" (вул. Леніна, 1, с. Кальник, Іллінецький район, Вінницька область, 22732)

до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, буд. 63, м. Вінниця, 21027)

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласна державна адміністрація (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21000)

про визнання додаткової угоди укладеною,

за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д.,

представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідач - ОСОБА_2 за довіреністю;

третя особа - ОСОБА_3 за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якому просить визнати укладеною додаткову угоду отриману відповідачем 22.06.2016р згідно опису прийнятих документів реєстраційний номер Р-53-05-29, в редакції Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич", щодо поновлення дії договору оренди від 07.06.2011р.

Ухвалою суду від 02.06.2017р за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/548/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 20.06.2017р та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

В судовому засіданні 20.06.2017р. оголошено перерву до 20.07.2017р.

Ухвалою суду від 20.07.2017р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів , залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію та оголошено перерву в судовому засіданні до 31.07.2017р.

31.07.2017р. до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній конкретизує позовні вимоги та викладає пункт другий резолютивної частини в редакції наведеній в заяві. Судом зазначену заяву розцінено як заяву про зміну предмету позову, та ухвалою від 31.07.2017 р. прийнято до розгляду.

В судовому засіданні 31.07.2017 року оголошено перерву до 03.08.2017 року.

Відповідно до протоколу в.о. керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 03.08.2017р за заявою судді Матвійчука В.В. сформовано колегію для розгляду даної справи у складі головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Білоуса В.В., Нешик О.С..

Ухвалою суду від 04.08.2017р. вказану справу прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду на 20.09.2017р.

Розпорядженням заступника керівника апарату суду від 20.09.2017р суддю Білоуса В.В. виведено зі складу колегії суддів по справі № 902/548/17, у зв'язку з перебуванням у відпустці з 28.08.2017р. по 27.09.2017р. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Матвійчука В.В., суддів: Банаська О.О., Нешик О.С.

Ухвалою суду від 20.09.2017р. справу №902/548/17 прийнято до провадження новим складом суду з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 04.10.2017 р.

Ухвалою суду від 04.10.2017р. розгляд справи відкладено на 16.11.2017р., у зв'язку з невиконанням сторонами вимог суду.

Ухвалою суду від 16.11.17р. виключено ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі №902/548/16. Залучено ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію в якості другого відповідача. Матеріали справи №902/548/17 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 обласної державної адміністрації про визнання додаткової угоди укладеною - передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р ухвалу Господарського суду Вінницької області від 16.11.2017р про залучення у якості другого відповідача ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію та передачу справи до Господарського суду м. Києва скасовано. Справу повернуто для розгляду до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 22.01.2018р. справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.02.2018р.

Ухвалою суду від 22.02.2018р. підготовче засідання відкладено на 21.03.2018р.

Ухвалою суду від 21.03.2018р закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 19.04.2018р судом оголошено перерву до 20.04.2018р.

На визначену судом дату з'явились представники відповідача та третьої особи. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить підпис останнього на судовій розписці від 19.04.2018р.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 20.04.2018р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві, додаткових обґрунтуваннях позовних вимог б/н від 12.09.2017р, додаткових поясненнях б/н. від 14.11.2017р, посилається на те, що є орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 07.06.2011 р, та у звязку із закінченням строку його дії, своєчасно звернувся до власника/розпорядника землями державної власності з заявою про його пролонгацію на тих сам умовах. У свою чергу відповідач не відреагував на вказане звернення у визначений законом строк, будь яких заперечень щодо продовження договору не направив. Одночасно позивач наголошує, що землі, які орендується є землями сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 281,8486 га. Відповідно до технічної документації, в межах зазначених земельних ділянок знаходяться землі історико-культурного призначення загальною площею 9,4384 га на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини. З метою дотримання законодавства, що регулює збереження пам'яток культурної спадщини між СТОВ «Славутич» та Управлінням культури і мистецтв ОСОБА_1 обласної державної адміністрації 23.03.2017р укладено чотирнадцять охоронних договорів на пам'ятки культурної спадщини.

За таких обставин позивач, посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», вважає договір поновленим та просить суд задовольнити вимогу про визнання укладеною додаткової угоди до договору, як того вимагає чинне законодавство.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №06-52/5940/17 від 19.06.2017р.), додаткових поясненнях на позовну заяву (вх. № 06-52/6020/17 від 20.06.2017р), додаткових пояснення на позовну заяву (вх. № 06-52/7212/17 від 20.07.2017р), додаткових пояснення на позовну заяву (вх. № 06-52/9430/17 від 03.10.2017р), додаткових пояснення на позовну заяву (вх. № 06-52/10686/17 від 09.11.2017р), відзиві на позовну заяву (вх. № 06-52/1354/18 від 13.02.2018р) заперечує проти позову посилаючись на наступне:

1.За змістом ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Позивач 22.06.2017р звернувся до Головного управління Дергеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про поновлення договору оренди землі від 07.06.2011р. У визначений законом строк позивачу було повідомлено, що земельні ділянки загальною площею 260,0486 га відносяться до категорії земель історико-культурного призначення, що унеможливлює поновлення договору.

2. Розпорядженням від 17.03.2011р Іллінецької районної державної адміністрації було надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок орієнтовною площею 274,96 га, тоді як у пояснювальній записці Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок зазначено, що площа земельних ділянок, за рахунок уточнень меж земельних ділянок, збільшилась на 6,8886 га. Виходячи з наведено, відповідач стверджує, що пролонгація договору від 07.06.2011р здійснювалась з порушенням вимог законодавства.

3. На території Кальницької сільської ради , зокрема на території, що орендується СТОВ «Ставутич», знаходиться пам'ятка археологічної спадщини, і Головне управління Держгеокадаству у Вінницькій області, в силу закону, не уповноважене розпоряджатися зазначеними землями.

Третя особа в поясненнях (вх. № 06-52/8976/17 від 19.09.2017р.), поясненнях (вх. № 06-52/9336/17 від 29.09.2017р), поясненнях щодо позову (вх. № 06-52/1421/18 від 14.02.2018р) заперечує проти позову стверджуючи, що земельні ділянки які перебувають в оренді у СТОВ «Славутич» за своїм цільовим призначенням є землями історико-культурного призначення. В редакції позивача додаткової угоди до договору оренди землі від 07.06.2011р, останнім змінено цільове призначення земель, що передаються в оренду із земель історико-культурного призначення на землі сільськогосподарського призначення, що суперечить законодавству. При цьому, представник третьої особи, в судовому засіданні 19.04.2018р, позовні вимоги позивача підтримав. (протокол від 19.04.2018р)

Із наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається, 07 червня 2011 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією Вінницької області та СТОВ «Славутич» було укладено договір оренди землі. (надалі Договір)

Даний Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 серпня 2011 року № 01154.

Предметом Договору згідно розділу 1 є передання Орендодавцем та прийняття Орендарем у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського та історико-культурного призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу та резервного фонду Кальницької сільської ради, розташованих за межами с. Кальник.

Згідно п. 2.1 Договору в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 281,8486 га, у тому числі земель резервного фонду 161,7481 га ріллі (історико-культурного призначення), земель запасу 98,3005 га ріллі ( історико-культурного призначення) та 21,8000 га сіножатей.

Відповідно до п. 3.1, Договір укладено строком на 5 (пять) років з дня його державної реєстрації.

Пунктом Договору 3.2 визначено, що після закінчення строку Договору оренди, Орендар, за умови належного виконання ним своїх обовязків за цим Договором, має за інших рівних умов переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Дане положення кореспондується з приписами частини 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Згідно розробленої землевпорядною організацією технічної документації, в оренду було передано 13 земельних ділянок загальною площею 281,8486 га. (91,3491 + 6,9514 + 1.8804 + 13,7106 + 28,3056 + 47,5642 + 9,8045 + 37,3470 + 15,5386 + 0,4592 + 7,1380 + 11,3588 + 10,4412).

За інформацією, зазначеною у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, у 2011 році 13 переданих в оренду земельних ділянок були зареєстровані в Державному земельному кадастрі.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Держгеокадастру України № 308 від 17.11.2016 р. затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, серед повноважень якого передбачено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Вінницької області.

За наведеними вище нормами Орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду за Договором, є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного договору.

Як вбачається з матеріалів справи 22.06.2016 р позивач подав відповідачу клопотання про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі.

До повідомлення було надано проект додаткової угоди, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; договір оренди; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; довідка з податкового органу про відсутність заборгованості по виплаті орендної плати; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Повідомлення з доданими документами було отримане Центром адміністративних послуг «Прозорий офіс» ОСОБА_1 міської ради 22.06.2016р згідно опису прийнятих документів реєстраційний номер Р_53-05.29. Терміном виконання повідомлення в Супровідній картці визначено 22.07.2016р.

В матеріалах справи міститься лист відповідача від 28.07.2016р за № 0-2-0.3-24067/2-16, в якому останній повідомляє СТОВ «Славутич» про неможливість поновити договір оренди землі. Підставою відмови слугувало те, що земельні ділянки які були передані в оренду є землями історико-культурного призначення, а Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не є їх розпорядником.

Як стверджує позивач, після спливу строку оренди, тобто 03.08.2017р, продовжив використання земельних ділянок та сплачувати орендну плату, однак відповідач ухиляється від підписання додаткової угоди, що йому направлялась, чим порушує переважне право позивача на оренду землі, визначене законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтями 13, 30 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни істотних умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Порядок поновлення договору оренди землі визначено статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Пунктом 2.17 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.11 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають у сфері земельних відносин» визначено, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011).

Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Разом з тим, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності упродовж одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" об'єднує два випадки пролонгації договору оренди:

1. Визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди. Для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

2. Поновлення договору оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Для застосування частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність наступних юридичних фактів:- орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; - орендар належно виконує свої обов'язки за договором; - відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 25.05.16 у справі №911/1707/15, від 13.04.16 у справі №6-2027цс15, від 25.02.15 у справі №6-219цс14.

Надаючи оцінку доводам відповідача про направлення на адресу позивача заперечення про поновлення договору (лист від 28.07.2016р), судом встановлено, що відповідачем не надано доказів направлення та відповідно і отримання позивачем такого заперечення. У звязку з чим, суд не може вважати лист від 28.07.2016 р. заперечення щодо поновлення договору належним та допустимим доказом у справі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що докази повернення земельної ділянки позивачем відповідачу після закінчення строку договору оренду землі - відсутні, у зв'язку з чим, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення договору оренди та сплачувати орендну плату за користування землею. Вказані факти не заперечувалися відповідачем.

Отже, враховуючи те, що позивач своєчасно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення договору оренді землі від 07.06.2011р з відповідним проектом додаткової угоди, умови договору в частині сплати орендних платежів виконуються ним належним чином, а також враховуючи відсутність протягом місяця письмового заперечення відповідача щодо продовження строку дії договору оренди, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо визнання поновленим договору оренди землі від 07.06.2011р, укладеного між Іллінецькою районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Славутич», зареєстрований у відділ Держкомзему у Ілілнецькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.08.2011р за № 01154.

Твердження відповідача та третьої особи щодо приналежності земельних ділянок до земель історико-культурного призначення суд оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 20 Земельного кодексу України визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно ст. 53 Земельного кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 54 Земельного кодексу України, землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до витягів з Держаного земельного кадастру про земельні ділянки, що містяться у матеріалах та досліджені судом, усі земельні ділянки відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При цьому, як вбачається з технічної документації, в межах земельних ділянок, що орендуються, знаходяться історико-культурні землі несільськогосподарського призначення загальною площею 9,4384 га на яких розташовані памятки культурної спадщини, які не набули статусу пам'яток у розумінні відповідного Закону України "Про охорону культурної спадщини". При цьому, площа у 9,4384 га не входить у площу 281,8486 га, що обробляється СТОВ Славутич.

Більше того, між СТОВ Славутич та Управлінням культури і мистецтв ОСОБА_1 обласної державної адміністрації 23.03.2017р. було укладено чотирнадцять охоронних договорів на памятки культурної спадщини.

Наведені обставини встановлені Рівненським апеляційним господарським судом у постанові від 20.12.2017 р у даній справі, та в силу приписів ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу не підлягають доказуванню.

Отже на час прийняття рішення Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області про поновлення договору оренди землі укладеного 07 червня 2011 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією Вінницької області та позивачем , щодо зазначених у договорі земельних ділянок площею 281,8486 га не існувало законодавчої заборони Головному управлінню Держгеокадастру розпоряджатися цими земельними ділянками.

Відповідачем дані обставини у процесі розгляду справи не спростовано, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві на позов, господарському суду не надано .

При прийнятті рішення суд зважає, що Додатковою угодою до Договору оренди землі визначено строк дії договору 7 років та розмір орендної плати (8% від нормативно-грошової оцінки землі землі резервного фонду, рілля, землі запасу, та 12% від нормативно-грошової оцінки землі сіножаті).

Відповідно до положень ч.3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

За таких обставин, оскільки у процедурі поновлення договору оренди йде мова про ті ж самі земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що і зазначені у самому договорі оренди землі та документації із землеустрою до нього, та, враховуючи, що розмір орендної плати є більшим за розмір орендної плати, зазначений у Договорі, що не порушує право Орендодавця.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач у встановлений договором строк висловив свій намір на поновлення договору оренди, безперешкодно продовжує користуватися земельною ділянкою більше року після закінчення строку договору, жодних заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (протягом одного місяця після закінчення строку договору) матеріали справи не містять, наявна в справі переписка сторін стосувалася реалізації позивачем переважного права на поновлення договору, яке за змістом листів відповідача, не було реалізовано виключно з формальних підстав. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не посилається на конкретні порушення, допущені орендарем під час дії договору оренди землі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що орендар належно виконував обов'язки за умовами договору, а тому має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена обов'язковість укладення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його (договору) поновлення.

Законодавством (статтею 33 Закону України "Про оренду землі") передбачено право оскарження відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку.

У разі визнання такої відмови органу в судовому порядку незаконною, права землекористувача підлягають захисту, у відповідності до вищенаведених вимог закону, шляхом поновлення його порушених прав, що виникли в результаті такої відмови, у зв'язку з чим вимога про поновлення терміну дії Договору оренди землі від 07.06.2011 р. у редакції Додаткової угоди заявлена обґрунтовано.

Зміст та умови Додаткової угоди, викладеної позивачем, відповідають приписам Закону України "Про оренду землі", Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 р. у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях статті 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на наведене вище, в його сукупності та виходячи з принципів законності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити .

2. Визнати поновленим договір оренди землі укладений 07 червня 2011 року між Іллінецькою районною державною адміністрацією Вінницької області та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Славутич», що зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі Вінницької області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 серпня 2011 року № 01154, шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

ДО ДОГОВОРУ ОРЕНДИ ЗЕМЛІ

м. Вінниця «___» __________ 201 року

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі начальника управління ______________________________________, який діє на підставі Положення про управління, іменований далі Орендодавець, з одного боку, та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич», с. Кальник, в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Статуту підприємства, далі Орендар, з другого боку уклали цю угоду про наступне:

1.1. Поновити строком на 7 (сім) років договір оренди земельних ділянок площею 281,8486 га, в тому числі земель резервного фонду 161,7481 га ріллі (історико-культурного призначення), земель запасу 98,3005 га рілля (історико-культурного призначення), та 21,8000 га сіножатей, розташованих за межами населеного пункту на території Кальницької сільської ради Іллінецького району, який укладений 07 червня 2011 року СТОВ «Славутич»: Кальник та Іллінецькою райдержадміністрацією і зареєстрований у відділі Держкомзему у Іллінецькому районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 серпня 2011 року за № 01154.

1.2. Внести зміни до договору оренди землі зазначеного у пункту 1.1. цієї угоди, а саме:

№Площа гаКадастровий номер
191,2800:02:000:0900
26,2800:02:000:0901
31,2800:02:000:0902
413,2800:02:000:0903
528,2800:02:000:0904
647,2800:02:000:0905
79,2800:02:000:0906
837,2800:02:000:0907
915,2800:02:000:0908
100,2800:02:000:0909
117,2800:02:000:0910
1211,2800:01:000:0600
1310,2800:01:000:0601

1.2.2 Пункт 2.3 договору викласти в наступній редакції: « 2.3 Нормативна грошова

оцінка земельних ділянок становить:

№Площа гаКадастровий номерНормативно грошова оцінка земельної ділянки
191,2800:02:000:6,21
26,2800:02:000:,41
31,2800:02:000:090249308,36
413,2800:02:000:,14
528,2800:02:000:,20
647,2800:02:000:4,36
79,2800:02:000:,14
837,2800:02:000:0,72
915,2800:02:000:,91
100,2800:02:000:090913527,74
117,2800:02:000:,36
1211,2800:01:000:060062515,16
1310,2800:01:000:060157464,99

1.2.3. Перший абзац пункту 4.1 договору викласти в наступній редакції: « 4.1 - Річна оренда плата за користування земельними ділянками становить: ріллі -8 % від нормативної грошової оцінки, що в грошовому еквіваленті складає

Площа гаКадастровий номерНормативно грошова оцінка земельної ділянкиРічна орендна платаРозмір орендної плати грн.
91,2800:02:000:6,218%
6,2800:02:000:,418%
1.2800:02:000:090249308,368%
13,2800:02:000:,148%
28,2800:02:000:,208%
47,2800:02:000:4,368%
9,2800:02:000:,148%
37,2800:02:000:0,728%
15,2800:02:000:,918%
0,2800:02:000:090913527,748%
7,2800:02:000:,368%

Сіножаті 12% від нормативної грошової оцінки, що в грошовому еквіваленті складає:

Площа гаКадастровий номерНормативно грошова оцінка земельної ділянкиРічна орендна платаРозмір орендної плати грн.
11,2800:01:000:060062515,1612%
10,2800:01:000:060157464,9912%

один рік, сплачується Орендарем в грошовій формі в національній валюті України на рахунок Кальницької сільської ради № 0172 в УДК у Вінницькій області МФО 802015 код 13050200.»

1.1.4. Перше речення пункту 4.2 договору викласти в новій редакції: «4.2 - Орендна плата вноситься Орендарем щомісячно в рівних частинах, протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем додаткового (звітного) місяця.»

1.1.5. Доповнити Розділ 1.1 договору другим абзацом такого змісту: «За бажанням обох сторін, або однієї із сторін, про те за згодою іншої об'єкт оренди може бути застрахований на протязі дії договору оренди землі. Умови страхування та витрати на його проведення оформляється окремою угодою.»

1.2.6 Викласти в новій редакції додаток: «Розрахунок річного розміру орендної плати за земельну ділянку/додається/.»

ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ

2.1. Ця угода набуває юридичної сили після підписання сторонами та державної реєстрації у встановленому закону порядку.

2.2. Ця угода є невід'ємною частиною основного договору земельної ділянки.

2.3. Цю угоду укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін та органу, що здійснює державну реєстрацію права оренди (примірники є оригінальними).

2.4. Всі витрати, пов'язані з проведенням державної реєстрації цієї угоди несе Орендар.

2.5. Невід'ємною частиною угоди є розрахунок річного розміру орендної плати за

земельну ділянку.

3.РЕКВІЗИТИ СТОРІН

Орендодавець: Орендар:

Головне управління Держгеокадастру Сільськогосподарське товариство з

у Вінницькій області обмеженою відповідальністю

«Славутич"

Орендодавець: _______________ Орендар: ___________________________

/_________________/ /_______________/

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, буд. 63, м. Вінниця, 21027, код 39767547) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» (вул. Леніна, буд. 1, с. Кальник, Іллінецький район, Вінницька область, 22732, ) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 25 квітня 2018 р.

Головуючий суддя Матвійчук В.В.

Судді Банасько О.О.

ОСОБА_5

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Леніна, 1, с. Сальник, Іллінецький район, Вінницька область, 22732)

3 - відповідачу (вул. Келецька, буд. 63, м. Вінниця, 21027)

4 - ОСОБА_1 ОДА (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21000)