ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
СУДОВИЙ НАКАЗ
Справа № 910/4919/18
Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В. розглянувши заяву № 01/01/11/06/02/01-02/1/1438 від 06.04.2018р. “Про видачу судового наказу” Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (м. Київ) /надалі - Заявник/ до Державного агентства резерву України (м. Київ) /далі - Боржник/ про стягнення заборгованості за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 16.06.2006 № 371/06/ін/5/33 в сумі 16 481,00 грн., -
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.
Згідно з ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державний матеріальний резерв" державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання).
Статтею 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" визначено, що відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого Постановою Кабінету Мністрів України від 12.04.2002 р. № 532 (далі - Порядок) встановлено, що сума витрат (Вз), що підлягають відшкодуванню, залежно від номенклатури, асортименту та особливостей технології зберігання визначається Держрезервом за найкращою ціновою пропозицією згідно з додатками 2 і 3 або за формулою: Bз = Kз х Sз + Dв, де Kз - середній розмір суми витрат на зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 кв. метр складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), 1 куб. метр холодильної камери, резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземного газового сховища, 1 тонну зернових культур (Кз = Св : Sз); Sз - площа складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), об'єм холодильної камери (резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземного газового сховища), тонн зернових культур; Dв - додаткові витрати.
Як вбачається з п. 4.2 договору відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється за узгодженням між комітетом та зберігачем згідно з поданим документами (узгодженого з комітетом кошторису витрат, затверджених комітетом актом виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей мобрезерву та наданими до нього копій документів, що підтверджують фактичні витрати, акту звірки заборгованості згідно з даним договором, податкової накладної на момент сплати).
При цьому, судом встановлено, що сторони погодили кошториси витрат на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву.
Так, у погоджених сторонами кошторисах до договору визначено показники Dв, Св, Sз, а саме:
- за 2016 р. (Dв = 599,20 грн.), (Св = 5992,30 грн.), (Sз = 477,00 кв.м);
- за 2017 р. (Dв = 649,33 грн.), (Св = 6493,36 грн.), (Sз = 477,00 кв.м).
Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Викладені Заявником в заяві № 01/01/11/06/02/01-02/1/1438 від 06.04.2018р. “Про видачу судового наказу” вимоги про стягнення з Боржника боргу, який виник внаслідок порушення останнім умов договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 16.06.2006 № 371/06/ін/5/33 в частині відшкодування витрат позивачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву, не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, відповідно до ст.ст. 509, 525, 936, 946 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, заявлені вимоги про видачу судового наказу підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п’яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
За п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись ст.ст. 147-149, 151, 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 509, 525, 936, 946 Цивільного кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
3. Повідомити Боржника про те, що під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених Стягувачем вимог по суті.
4. Відповідно до положень ст. 157 Господарського процесуального кодексу України боржник має право протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Заява про скасування судового наказу має містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;
3) ім’я (прізвище, ім’я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;
4) наказ, що оспорюється;
5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються:
1) документ, що підтверджує сплату судового збору;
2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;
3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
5. Копію судового наказу, копію заяви Стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, надіслати Боржнику.
6. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати Стягувачу.
8. Дата набрання судовим наказом законної сили ______________________.
9. Строк пред’явлення судового наказу до виконання до __________________(включно).
10. Дата видачі судового наказу Стягувачу _________________________________.
Суддя                       Котков Олександр Васильович
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому Розділом ІІ цього Кодексу.
Порядок скасування судового наказу:
Боржник повинен протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати до господарського суду міста Києва у письмовій формі заяву про скасування судового наказу, документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником, та документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 88,10 грн. за наступними реквізитами:
Отримувач коштів: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Код банку отримувача (МФО): 820019
Код класифікації доходів бюджету: 22030101
Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); судовий збір, за подання до господарського суду заяви ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача) про скасування судового наказу № 910/3792/18, Господарський суд міста Києва.
Зміст відповідної заяви про скасування судового наказу повинен відповідати вимогам ст. 157 Господарського процесуального кодексу України.
У разі ненадходження до суду заяви Боржника про скасування судового наказу № 910/4919/18 протягом п'яти днів після закінчення строку на її подання, судовий наказ № 910/4919/18 набере законної сили та буде вручений Стягувачу.
Суддя                       Котков Олександр Васильович