ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.04.2018 Справа № 905/590/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (Ідентифікаційний код 23427161, юридична адреса: 87504, м. Маріуполь, вул. Мартенівська, буд 16; адреса для листування: 87500, АДРЕСА_1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальнопромислове будівництво «Енерго» (Ідентифікаційний код 35456138, адреса: 85300, м. Покровськ, вул. Торгівельна, буд. 106А)

про стягнення 250457,88 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявились

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Донецької області перебуває справа № 905/590/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна промислове будівництво «Енерго» про стягнення 250457,88 грн. (двісті пятдесят тисяч чотириста пятдесят сім гривень 88 коп.), з яких: 3% річних - 42 608,32 грн. (сорок дві тисячі шістсот вісім гривень 32 коп.) та інфляційні втрати - 207849,56 грн. (двісті сім тисяч вісімсот сорок девять гривень 56 коп.)

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» на підставі договору на виконання субпідрядних робіт № 945 від 14.03.2013 протягом 2013-2014 як субпідрядник виконував будівельно-монтажні роботи, а відповідач як генпідрядник їх приймав. Загальна вартість виконаних робіт склала 4 988 271,73 грн., які сплачені відповідачем частково, що стало підставою для стягнення з відповідача в судовому порядку залишку боргу. Рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2017 у справі № 905/3482/16 було стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» основну заборгованість у розмірі 1 222 644,47 грн., а також за період з 03.03.2014 по 31.12.2016 інфляційні у розмірі 1 093 443,99 грн. та 3% річних в розмірі 98 251,83 грн. Рішення набрало чинності і на його примусове виконання видано наказ від 17.03.2017. Ухвалою суду від 30.08.2017 по справі № 905/3482/16 відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2017 до 28.02.2018.

Оскільки до цього часу рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2017 у справі № 905/3482/16 не виконано, чим порушено охоронювані законом права та інтереси позивача, тому на підставі ст.625 Цивільного кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» донараховано на стягнуту за рішенням суду основну суму боргу за період 01.01.2017 по 28.02.2018 3% річних - 42 608,32 грн. та інфляційні втрати - 207 849,56 грн., які предявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальна промислове будівництво «Енерго».

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст. ст. 16, 525, 526, 530, 625, 629, 837 Цивільного кодексу України.

На підтвердження позовних вимог надано суду: рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16, наказ господарського суду Донецької області від 17.03.2017 по справі № 905/3482/16, постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2017, ухвала господарського суду Донецької області від 30.08.2017, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.09.2017, заява про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2018, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/590/18; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 23.04.2018; визначено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву та заперечень проти відкриття справи за правилами спрощеного провадження (якщо такі існують) і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують доводи відповідача, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 19.04.2018; запропоновано позивачу до 23.04.2018 надати до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві доводів та мотиви їх визнання або відхилення (за наявності); здійснити звірку розрахунків з відповідачем, розширений акт звірки за підписом керівника та головного бухгалтера обох підприємств надати суду; надати суду договір субпідряду № 945 від 14.03.2013 зі всіма додатками та додатковими угодами до нього, рахунки, акти виконаних робіт та довідки про вартість робіт (форма КБ-2в та КБ-3).

Позивачем до канцелярії суду 23.04.2018 надано пояснення, згідно з якими останній повідомив, що станом на 19.04.2018 не отримав відзив відповідача на позовну заяву, а також просить суд врахувати, що в позовній заяві позивач посилається на рішення господарського суду Донецької області у справі №905/3482/16 від 27.02.2017, що набрало законної сили, яким встановлені обставини, які підлягають встановленню судом в даній справі, зокрема щодо договору підряду №945 від 14.03.2013 зі всіма додатками та додатковими угодами до нього, рахунків, актів виконаних робіт та довідок про вартість робіт, тому перелічені документи ним не надаються.

В судове засідання, що відбулось 23.04.2018, сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На час розгляду справи, від відповідача відзив і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують доводи відповідача, не надійшли.

Відповідно до частин восьмої та девятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що у відповідача було достатньо часу для надання суду відзиву з наведенням аргументів та доказів, на яких такий відзив ґрунтується, але відповідач своїм правом на висловлення правової позиції по суті спору не скористався, у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву не надав ані поштою, ані на електронну адресу суду, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» заборгованості в розмірі 1222644,47грн., інфляційних витрат в розмірі 1093443,99 грн., 3% річних в розмірі 98251,83 грн., судовий збір в розмірі 36215,10 грн.

При розгляді справи № 905/3482/16 господарським судом встановлено, що 14.03.2013 між відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Соціально-промислове будівництво "Енерго" (генпідрядник) та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Прогрес (субпідрядник) укладено договір №945ст (договір), за умовами якого субпідрядник виконує будівельно-монтажні роботи із власних матеріалів на обєкті Заміна мартенівського способу виробництва сталі на електросталеплавильній. Філія Металургійний комплекс ПрАТ ДМЗ, який знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул.Ткаченко, 122, відповідно наданій в установленому порядку у двох примірниках до виробництва документацією. Усуває допущені їм недоробки та дефекти в гарантійні строки експлуатації споруд, які виявлені в процесі приймання робіт. Субпідрядник виконує роботи навченими інженерно-технічними робітниками та робочими, відповідно ППР (п. 1.1. договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 12.1 договору). Пунктом 4.1. договору визначено, що по закінченню виконання робіт (не пізніше 20-го числа звітного місяця) субпідрядник надає генпідряднику акти виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), підписані повноважними представниками сторін, довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), рахунок на оплату, оформлені належним чином. Податкова накладна видається в момент виникнення податкових зобовязань у відповідності зі ст. 187 Податкового кодексу України. Моментом виконання робіт є дата складання акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), оформленого у відповідності до вимог діючого законодавства, який підтверджує виконання робіт. Як встановлено договором, генпідрядник здійснює оплату виконаних робіт протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт (форма КБ-2в.). Оплата здійснюється у національній валюті на розрахунковий рахунок субпідрядника (п. 2.4 договору).

Судом було встановлено, що субпідрядником виконано роботи, що підтверджується договірними цінами, довідками про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, актами приймання виконаних підрядних робіт, рахунками на оплату, податковими накладними.

Позивачем до матеріалів справи № 905/3482/16 додані наступні акти приймання виконаних підрядних робіт, які сторонами підписані та підписи скріплені відбитками печаток підприємств: акт №1 за червень 2014 року від 30.06.2014 на суму 132081,60грн (на виконання додаткової угоди №10 від 29.09.2013); акт №3 за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 124903,14грн, акт №2 за лютий 2014 від 28.02.2014 на суму 64970,35 грн. (на виконання додаткової угоди №11 від 29.09.2013); акт №5 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 21555,52грн (на виконання додаткової угоди №14 від 29.10.2013); акт №7 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 11212,90 грн (на виконання додаткової угоди №15 від 29.10.2013); акт №6 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 14000,35грн (на виконання додаткової угоди №19 від 19.12.2013); акт №1 за квітень 2014 року від 30.04.2014 на суму 4462,48 грн., акт №2 за квітень 2014 року від 30.04.2014 на суму 251420,92 грн., акт №1 за травень 2014 року від 31.05.2014 на суму 58054,72 грн., акт №2 за травень 2014року від 31.05.2014 на суму 1112,81 грн. (на виконання додаткової угоди №23 від 24.01.2014); акт №1 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 9356,27 грн., акт №2 за березень 2014 від 31.03.2014 на суму 6531,18 грн. (на виконання додаткової угоди №24 від 24.01.2014); акт №1 за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 11504,39 грн. (на виконання додаткової угоди №27 від 28.01.2014); акт №4 за лютий 2014 року від 28.02.2014 на суму 295366,02 грн., акт №9 за січень 2014 року від 31.01.2014 на суму 287760,76 грн (частково оплачений на суму 122006,77грн), №3 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 15230,36 грн (на виконання додаткової угоди №29 від 30.01.2014); акт №7 за січень 2014 року від 31.01.2014 на суму 6013,01 грн (на виконання додаткової угоди №30 від 04.02.2014); акт №4 за березень 2014 року від 31.03.2014 на суму 29114,48 грн. (на виконання додаткової угоди №31 від 31.03.2014), які оцінені судом як підтвердження юридичними особами - позивачем та відповідачем, фактів вчинення господарських операцій з виконання робіт.

Позивач зазначав, що роботи за актом №9 за січень 2014 від 31.01.2014 в липні 2014 відповідачем частково оплачено, та борг за означеним актом складає 165753,99 грн.

Одночасно, позивачем до матеріалів справи № 905/3482/16 надано податкові накладні від 30.06.2014. №34 на суму 132081,60 грн.; від 28.02.2014 №16 на суму 124903,14грн., №15 на суму 64970,35грн; від 31.03.2014 №24 на суму 21555,52грн, №26 на суму 11212,90грн, №25 на суму 14000,35грн; від 30.04.2014 №27 на суму 255883,39 грн; від 31.05.2014 №32 на суму 59167,52 грн, від 31.03.2014 №20 на суму 9356,27грн, №21 на суму 6531,18грн; від 28.02.2014 № 14 на суму 11504,39грн, №17 на суму 295366,02грн; від 31.01.2014 №9 на суму 287760,76 грн; від 31.03.2014 №22 на суму 15230,36грн; від 31.01.2014 №7 на суму 6013,01грн; від 31.03.2014 №23 на суму 29114,48грн., які визнано судом, як належним та допустимим документальним підтвердженням первинного бухгалтерського обліку.

При розгляді справи № 905/3482/16 судом також було встановлено, що вартість виконаних робіт за усіма актами становить 1 344 651,26 грн., які оплачені були відповідачем частково - на суму 165 753,99 грн., різниця між сумою виконаних і сумою оплачених робіт становить 1 222 644,47 грн. Оскільки доказів погашення заборгованості у розмірі 1 222 644,47 грн. відповідачем не представлено, тому позовні вимоги задоволені як обґрунтовані.

Рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16 набрало законної сили 17.03.2017.

На виконання цього рішення 17.03.2017 видано відповідний наказ № 905/3482/16.

Відповідно до п. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16, мають преюдиційний характер при розгляді спору у справі № 905/590/18.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення суду від 27.02.2017 по справі №905/3482/16 задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду від 27.07.2017 у справі №905/3482/16 до 28 лютого 2018 року. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціально-промислове будівництво «Енерго» про розстрочку виконання рішення господарського суду у справі №905/3482/16 від 27.02.2017 терміном на один рік - відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що постановою від 18.07.2017 Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження з виконання наказу №905/3482/16, виданого 17.03.2017 господарським судом Донецької області, про стягнення з ТОВ «Соціально-промислове будівництво «Енерго» на користь ТОВ Фірма «Прогрес» заборгованості в розмірі 1 222 644,47 грн., інфляційних витрат в розмірі 1093443,99 грн., 3 % річних у розмірі 98 251,83 грн., судового збору а розмірі 36215,10 грн.

Постановою від 18.09.2017 Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчий документ №905/3482/16 виданий 17.03.2017 повернуто стягувачу.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не надано документального підтвердження повного чи часткового виконання відповідачем як умов договору №945ст від 14.03.2013, так і рішення господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16, у тому числі й з урахуванням відстрочки виконання рішення, наданої ухвалою господарського суду Донецької області від 30.08.2017 до 28 лютого 2018 року.

Позивач, посилаючись на наявність неоплаченого боргу за договором № 945ст від 14.03.2013 в розмірі 1 222 644,47 грн., який присуджено до стягнення з відповідача за рішенням господарського суду Донецької області від 27.02.2017 по справі № 905/3482/16, розрахував на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та предявив до стягнення з відповідача інфляційні в сумі 207 849,56 грн. та 3% річних в сумі 42 608,32 грн., нараховані за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 на вказану заборгованість.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Оскільки у справі, яка розглядається, право вимоги оплати виконаних робіт виникло у кредитора (позивача) до звернення до суду в межах справи № 905/3482/16 внаслідок порушення боржником (відповідачем) обов'язку оплатити виконані роботи, це право становить зміст основного зобов'язання. Грошовим є зобов'язання, що передбачає передачу грошей як предмета договору або їх сплату як ціни договору.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов'язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4 ст. 36, ст. ст. 43, 46, ч. 3 ст. 334, ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України.

Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов'язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов'язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов'язують виникнення зобов'язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Суд враховує, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Тобто, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині. Так, за розрахунком суду розмір інфляційних втрат за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 склав 200 662,11 грн. При цьому, відносно 3 %, суд вважає розрахунок позивача арифметично вірним, а вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються частково, тому судові витрати за розгляд справи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73 - 80, 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальнопромислове будівництво «Енерго» про стягнення 250 457,88 грн. (двісті пятдесят тисяч чотириста пятдесят сім гривень 88 коп. ) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальнопромислове будівництво «Енерго» (, юридична адреса: 85300, м. Покровськ, вул. Торгівельна, буд. 106А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Прогрес» (, юридична адреса: 87504, м. Маріуполь, вул. Мартенівська, буд 16) інфляційних нарахувань в сумі 200 662,11 грн. (двісті тисяч шістсот шістдесят дві гривні 11 коп.), три проценти річних в сумі 42 608,32 грн. (сорок дві тисячі шістсот вісім гривень 32 коп.) та судовий збір у сумі 3 649,06 грн. (три тисячі шістсот сорок девять гривень 06 коп.)

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення підписано 02.05.2018.

Суддя Н.В. Величко