ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/172/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО», 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського, 8

до Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України, 08300, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт

про стягнення 120560,62 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю секретаря судового засідання Беркут Я.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 420 від 28.12.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 1-22-1436 від 08.08.2016 року), ОСОБА_3 (довіреність № 1-20-871 від13.03.2017 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» до Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення 120560,62 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2018 року відкрито провадження у справі № 911/172/18, справу № 911/172/18 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2018 року.

12.03.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти позову заперечував, просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у ньому.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, в судове засідання 12.03.2018 року не зявився, про причини неможливості прибуття до суду не повідомив, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 13.02.2018 року не виконав.

Представники відповідача в судовому засіданні 12.03.2018 року проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві.

В судовому засіданні 12.03.2018 року оголошувалась перерва до 04.04.2018 року.

В підготовчому судовому засіданні 04.04.2018 року вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, та за письмовою згодою всіх учасників справи розпочато розгляд справи по суті у відповідності до ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 04.04.2018 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 04.04.2018 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (позивач) та Державним підприємством з обслуговування повітряного руху України (відповідач) 23.07.2005 року було укладено Договір про постачання електричної енергії № 11/3417 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (позивач) постачає електричну енергію Споживачу (відповідачу), а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (Розділ 1 Договору).

Позивач також повідомив, що 13.04.2011 року на виконання Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-VI загальними зборами акціонерів ВАТ «Донецькобленерго» прийнято рішення про зміну найменування Товариства з відкритого на публічне, при цьому організаційно-правова форма залишилася незмінною. 27.03.2012 року у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго». Також, 16.07.2015 року внесені зміни до Єдиного державного реєстру щодо місцезнаходження Позивача, а саме: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Островського, будинок 8.

Позивач в позові зазначає, що належним чином виконував свої зобовязання з постачання відповідачу електричної енергії, та поставив за період з січня 2015 року по квітень 2015 року 46 339 кВт/год активної електроенергії.

Згідно з п.3 Додатку №5 до Договору кінцевий розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, оплату за недовраховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, сум на відшкодування збитків, та інше, Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником електричної енергії рахунків у 5-ти денний термін з дня їх отримання.

Як зазначає позивач, він оформив та надав відповідачу рахунки за січень 2015 року - квітень 2015 року за спожиту активну електроенергію на загальну суму 75 238,48 грн.

Однак, відповідач своєчасно та в повному обсязі не виконав зобовязання з оплати вартості електричної енергії, в зв'язку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 75 238,48 грн. за активну електроенергію, спожиту за період січень 2015 року - квітень 2015 року.

Також, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії спожитої за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.03.2015 року по 16.12.2017 року в сумі 6 075,31 грн. та інфляційні за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року в сумі 5 262,26 грн.

Відповідач у відзиві факт прострочення оплати спожитої активної електроенергії на заявлену в позові суму по суті не заперечував та не спростував. В заперечення проти позову заявив про сплив позовної давності, у звязку з чим, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування наявності підстав для застосування позовної давності відповідач стверджує, що строк виконання зобовязань з оплати спожитої електроенергії має обраховуватись у відповідності до п. 2 Додатку № 5 до Договору в редакції п.2 додаткової угоди від 25.02.2011 року, яким передбачено, що Споживач до 20 числа поточного розрахункового періоду здійснює попередню оплату за активну електричну енергію, яка буде спожита в наступному розрахунковому періоді, на підставі виставленого Постачальником рахунку. Рахунок для здійснення попередньої оплати Постачальник надає Споживачу разом з остаточним рахунком за період, що на 2 місяці передує розрахунковому. Остаточний розрахунок протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунка.

У звязку з чим, відповідач зазначає, що позивач повинен був виставляти рахунки відповідачу для передоплати на два місяці наперед, які відповідач мав оплачувати протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунка.

Відповідно, рахунки на оплату за використання електроенергії за грудень 2014 року повинні були виставлятися у жовтні 2014 року; за січень 2015 року - у листопаді 2014 року; за лютий 2015 року - у грудні 2014 року; за березень 2015 року - у січні 2015 року; за квітень 2015 року - у лютому 2015 року, тому строк оплати таких рахунків наставав відповідно з 25 жовтня 2014 року по 25 лютого 2015 року.

Враховуючи, що позовна заява надійшла до Господарського суду Київської області 29.01.2018 року, за твердженням відповідача, оплата спожитої у спірний період активної електроенергії повинна була здійснювати авансом відповідно до 25 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, 25 грудня 2014 року, 25 січня 2015 року та 25 лютого 2015 року, до платежів, які мали бути здійснені поза трирічним строком, який передував поданню позову, а саме в період до 29.01.2015 року, мають застосовуватись наслідки сплину позовної давності до основних і додаткових вимог.

Також, відповідач у відзиві стверджує, що долучені позивачем до позову документи не містять обовязкових реквізитів встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». За даними бухгалтерського обліку за Договором від 23.07.2005 № 11/3417 про постачання електроенергії Украерорух мав кредиторську заборгованість перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у сумі 9 333,91 грн., яка була сплачена, що підтверджується платіжним дорученням від 26.10.2017 № 4550.

Договір від 23.07.2005 № 11/3417 про постачання електроенергії було укладено між ВАТ «Донецькобленерго» та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі Донецького регіонального структурного підрозділу, який було ліквідовано наказом від 29.01.2015 року № 25 «Про ліквідацію Донецького регіонального структурного підрозділу Украероруху». У звязку із тим, що Договір було укладено саме Донецьким РСП, вся документація знаходилася в Донецькому РСП. В наслідок військових дій в Донецькому Аеропорту де знаходився Донецький РСП, було знищена та втрачена значна частина майна та документів, в тому числі що стосується Договору від 23.07.2005 № 11/3417 про постачання електроенергії.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до зі ст. 276 Господарського кодексу України загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.

Показники якості енергії узгоджуються сторонами на підставі національних стандартів або технічних умов шляхом погодження переліку (величини) показників, підтримання яких є обов'язком для сторін договору.

Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.

Кількість енергії, недоодержаної у попередні періоди з вини енергопостачальника, підлягає поповненню на вимогу абонента. Якщо енергію не вибрано абонентом або недоодержано ним для обігрівання у зв'язку зі сприятливими погодними умовами, поповнення недоодержаної енергії здійснюється за погодженням сторін.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 277 Господарського кодексу України визначено, що абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правилами можуть бути передбачені типові договори постачання окремих видів енергії.

Відповідальність за порушення правил користування енергією встановлюється законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В ході розгляду спору позивач надав обґрунтовані та документально підтверджені пояснення, що на виконання умов Договору про постачання електричної енергії № 11/3417 від 23.07.2005 року у період з січня 22015 року по квітень 2015 року позивач поставив відповідачу 46 339 кВт/год. активної електроенергії в обсязі, що підтверджується актами приймання-передавання електричної енергії, отриманих відповідачем: за січень 2015 року акт отримано 26.01.2015 року, що підтверджується підписом представника відповідача на зазначеному акті; за лютий 2015 року акт приймання-передавання направлено відповідачу поштою, що підтверджується наявними у справі описом вкладення цінного листа та фіскальним чеком від 02.03.2015 року; за березень 2015 року акт отримано 26.03.2015 року, що підтверджується підписом представника відповідача на зазначеному акті; за квітень 2015 року акт приймання-передавання направлено відповідачу поштою, що підтверджується наявними у справі описом вкладення цінного листа та фіскальним чеком від 28.04.2015 року.

Позивач наголошує, що згідно з п. 3 Додатку №5 до Договору кінцевий розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, оплату за недовраховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, сум на відшкодування збитків, та інше, Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником електричної енергії рахунків у 5-ти денний термін з дня їх отримання.

Позивач оформив та надав відповідачу рахунки:

- за січень 2015 року №11/3417 на суму 20 937,32 грн., який отримано представником відповідача 26.01.2015 року (отримання рахунка підтверджується підписом представника відповідача на зазначеному рахунку);

- за лютий 2015 року №11/3417 на суму 20 938,91 грн., який 02.03.2015 року направлений поштою, що підтверджується наявними у справі описом вкладення цінного листа;

- за березень 2015 року №11/3417 на суму 13 608,43 грн., який отриманий представником відповідача 26.03.2015 року (отримання рахунка підтверджується підписом представника відповідача на зазначеному рахунку);

- за квітень 2015 року - №11/3417 на суму 19 753,82 грн., який направлено 28.04.2015 року поштою, що підтверджується наявними у справі описом вкладення та цінного листа.

У звязку з чим, судом досліджено та встановлено, що п. 3 Додатку 5 до Договору, до якого зміни не вносились і він є чинним, передбачено, що кінцевий розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, оплату за недовраховану електроенергію, за перевищення договірних (граничних) величин споживання електричної енергії та потужності, надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, сум на відшкодування збитків,та ін., Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником електричної енергії рахунків у 5-ти денний термін з дня їх отримання. Якщо на 5-й день після отримання рахунку не надійде оплата, то на 7-й день Постачальник має право припинити електропостачання.

Таким чином, враховуючи, що позивач виставляв відповідачу рахунки на остаточну оплату за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, строк оплати, відповідно і настання прострочення, має обраховуватись у відповідності до п. 3 Додатку 5 до Договору.

Зокрема, строк оплати рахунку за січень 2015 року №11/3417 на суму 20 937,32 грн., який отримано представником відповідача 26.01.2015 року, настає відповідно 31.01.2015 року і прострочення триває з 01.02.2015 року (нарахування штрафних санкцій позивачем проведено з 03.02.2015 року); за лютий 2015 року №11/3417 на суму 20 938,91 грн. пятиденнрий строк обраховується з дати отримання поштового відправлення від 02.03.2015 року (нарахування штрафних санкцій позивачем проведено з 11.03.2015 року); за березень 2015 року №11/3417 на суму 13 608,43 грн., настає відповідно 31.03.2015 року і прострочення триває з 01.04.2015 року (нарахування штрафних санкцій позивачем проведено з 03.04.2015 року); за квітень 2015 року №11/3417 на суму 19 753,82 грн. пятиденний строк обраховується з дати поштового відправлення від 28.04.2015 року (нарахування штрафних санкцій позивачем проведено з 07.05.2015 року).

Таким чином, враховуючи, що позов вважається поданим до суду згідно штампу на конверті, в якому надійшла позовна заява 25.01.2018 року, вимоги про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію за період з січня по квітень 2015 року на загальну суму 75 238,48 грн. виникли в період з 01.02.2015 року (для таких вимог строк позовної давності охоплює період з 01.02.2015 року по 01.02.2018 року), тому заявлені в межах строку позовної давності.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок річних та інфляційних, судом встановлено, що крім нарахувань, проведених на заявлену в позові заборгованість, яка виникла за період з січня по квітень 2015 року на загальну суму 75 238,48 грн., позивач також здійснив нарахування на заборгованість за грудень 2014 року, яка сплачена з простроченням (в тому числі за рахунок 9333,91 грн. за платіжним дорученням № 5082 від 01.12.2017 року, про яке зазначає відповідач).

Статтею 266 Цивільного кодексу України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи, що для відповідної заборгованості за грудень 2014 року на момент подання позову минув строк позовної давності, для проведених на таку заборгованість нарахувань також минув строк позовної давності. Таким чином, вимоги про стягнення 678,26 грн. 3% річних та 6733,84 грн. інфляційних задоволенню не підлягають у звязку зі сплином позовної давності.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню щодо стягнення 75238,48 грн. основного боргу, 5397,05 грн. 3% річних та 32512,99 грн. інфляційних. Решта позовних вимог про стягнення 678,26 грн. 3% річних та 6733,84 грн. інфляційних задоволенню не підлягають у звязку зі сплином позовної давності.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Держаного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, код 19477064) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського, 8, код 00131268) 75238 (сімдесят пять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 48 коп. основного боргу, 5397 (пять тисяч триста девяносто сім) грн. 05 коп. 3% річних, 32512 (тридцять дві тисячі пятсот дванадцять) грн. 99 коп. інфляційних та 1697 (одна тисяча шістсот девяносто сім) грн. 23 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.04.2018 р.

Суддя Т.П. Карпечкін