УХВАЛА

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/401/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Астері"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колібрі-Х" ЛТД

до Приватного підприємства "Астері"

про стягнення 183 921,57грн.,

та за зустрічним позовом Приватного підприємства "Астері"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колібрі-Х" ЛТД

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1. Львівська міська рада

2. Відділ Держгеокадастру у місті Львові

за участю Львівської прокуратури №1

про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2018 Приватне підприємство "Астері" звернулось із касаційною скаргою безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2018 провадження за касаційною скаргою заявника зупинено до вирішення об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання про усунення неоднозначного застосування норм права у подібних правовідносинах у іншій справі №910/1396/16.

Оскільки у справі № 910/1396/16 об'єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду винесено ухвалу, якою зокрема, роз'яснено застосування положень статті 289 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу, Суд керуючись приписами статті 230 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе поновити провадження за касаційною скаргою, та перейти до розгляду матеріалів скарги.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 в частині скасування рішення суду першої інстанції та залишити в силі рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2017.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 задоволено апеляційну скаргу заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1. Скасовано рішення господарського суду Львівської області від 25.04.2017р. в частині задоволення зустрічних позовних вимог. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволені зустрічних позовних вимог повністю. В решті рішення залишено без змін.

Приймаючи судове рішення в оскарженій у касаційному порядку частині суд апеляційної інстанції свою постанову мотивував тим, що умовами укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна 05.06.2003 не обумовлено між сторонами щодо переходу права власності на земельну ділянку, а в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження права власності на землю у попереднього власника будівель та споруд - Колібрі-Х ЛТД, які перейшли до ПП "Астері", а тому вважає безпідставними твердження ПП "Астері", що до нього може перейти право власності на земельну ділянку.

Отже, вказані обставини не було доведено суду належними та допустимими доказами.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

За вказаних обставин правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) , а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із відомостей Державного реєстру судових рішень вбачається, що господарський суд першої інстанції задовольнив зустрічний позов повністю, та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колібрі-Х» ЛТД сплачений судовий збір у розмірі 6000,00 грн.

Виходячи з розподілу судових витрат місцевим господарським судом, вартість земельної ділянки становить 400 00,00 грн., так як за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору (на момент звернення із позовною заявою) становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1 762 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Отже, ціна позову за зустрічним позовом не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга позивача є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного суду відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Астері" у справі №914/401/17.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №914/401/17 за касаційної скаргою Приватного підприємства "Астері".

3. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал квитанції №0.0.955099795.1 від 02.02.2018 на суму 12 000,00 грн.) повернути заявнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов