ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" квітня 2018 р. Cправа № 902/54/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер", м. Київ

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР", с.Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область

про стягнення 860 214,23 грн заборгованості

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 11.08.2017 р. паспорт громадянина України № 001320177 від 12.12.2017 р.

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Хавестер" подано позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР" про стягнення 860 214 грн 23 коп. заборгованості з яких 780 348 грн 70 коп. боргу, 29 612 грн 81 коп. - 15% річних, 24 714 грн 30 коп. інфляційних втрат, 25 538 грн 42 коп. пені за договором оренди техніки з екіпажем № ДГ-0000325 від 20.04.2017 р.

Ухвалою суду від 16.02.2018 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/54/18 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.03.2018 р.

За результатами підготовчого судового засідання 15.03.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу занесену до протоколу судового засідання.

Відповідно до ухвали від 15.03.2018 р. призначено у справі судове засідання для її розгляду по суті на 12.04.2018 р.

В судове засідання 12.04.2018 р. представник відповідача повторно не з'явився, витребуваних доказів не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином - ухвалою суду, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, вказана ухвала суду також надсилалась на адресу керівника відповідача (ОСОБА_2М.).

Факт отримання надісланих на адресу відповідача та керівника відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення № 722 та № 811.

При неявці в судове засідання відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов'язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 15.03.2018 р. про призначення засідання для розгляду справи по суті у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на укладення з відповідачем ОСОБА_3 оренди трактора з екіпажем в агрегаті із сівалкою № ДГ-0000325 від 20.04.2017 р., відповідно до умов якого ТОВ "Хавестер" передало СТОВ "МИР" в оренду трактори в агрегаті з сівалками для посіву сільськогосподарських культур (соняшник, кукурудза).

За твердженням позивача, відповідачем належним чином не виконання взяті на себе Договірні зобов'язання з оплати послуг з доставки техніки та сплати орендної плати, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 780 348 грн 70 коп.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 860 214 грн 23 коп. заборгованості з яких 780 348 грн 70 коп. боргу, 29 612 грн 81 коп. - 15% річних, 24 714 грн 30 коп. інфляційних втрат та 25 538 грн 42 коп. пені.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 20.04.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хавестер" (Орендодавець, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "МИР" (Орендар, відповідач) укладено договір оренди трактора з екіпажем в агрегаті із сівалкою № ДГ-0000325 (Договір) (а.с. 17- 21, т. 1).

Відповідно п. 1.1 ОСОБА_3 Орендодавець зобов'язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування техніку з екіпажами, визначені у договорі, а також зобов'язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов'язується прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажів Орендодавця і зобов'язується сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Ознаки техніки, її характеристики тощо, в розрізі кожної одиниці відображаються в Додатку № 1 до договору (п.1.2 ОСОБА_3).

Згідно п. 1.4 ОСОБА_3 управління (керування) технікою, що передаються у користування Орендареві за договором, її технічне обслуговування в процесі експлуатації за цільовим призначенням, провадяться екіпажем Орендодавця, при чому екіпаж на припиняє трудових відносин із Орендодавцем та не вступає у трудові відносини з Орендарем.

Відповідно п. 3.1 ОСОБА_3 техніка передається Орендарю за його заявкою не пізніше 24.04.2017 р. після її приймання Орендодавцем до виконання.

Передача техніки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (п. 3.3 ОСОБА_3).

Орендар зобов'язаний у присутності представника Орендодавця перевірити справність, кількість та комплектність техніки. Після підписання представниками орендаря та Орендодавця акту приймання-передачі, техніка вважається такою, що передана в належному стані (п. 3.4 ОСОБА_3).

Техніка вважається переданою в оренду з дати підписання сторонами відповідного акту приймання передачі (п. 4.1 ОСОБА_3).

Згідно п. 5.1 ОСОБА_3 розмір орендної плати становить: посів кукурудзи: 91 617 грн 75 коп. без ПДВ за одну добу оренди техніки; посів соняшника: 45 389 грн 93 коп. без ПДВ за одну добу оренди техніки.

Відповідно п. 5.2 ОСОБА_3 загальна вартість орендної плати за весь строк оренди техніки Орендодавця складає суму, розраховану, виходячи з розміру орендної плати за 1 добу оренди згідно п. 5.1., що фіксується сторонами у затвердженому обома сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Орендна плата вноситься шляхом перерахування Орендарем грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця на підставі затвердженого обома сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) у наступні строки: 100% від суми орендної плати, що зазначена у акту здачі прийняття робіт (надання послуг) з відстроченням платежу до 01.09.2017 р. (п. 5.3. ОСОБА_3).

Згідно із п.п. 6.1.1., 6.2.1. ОСОБА_3 Орендодавець за ОСОБА_3 зобов'язується забезпечити доставку техніки, у технічному стані, до Орендаря за рахунок останнього. Орендар за ОСОБА_3 зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату.

Орендар зобов'язаний оплати доставку техніки від місця її знаходження (смт. Підгорна, Первомайський район, Миколаївська область) до місця стоянки в Вінницька область, Жмеринський район, с. Слобода-Межигірська. Повернення техніки на базу Орендодавця сплачує Орендодавець. Вартість доставки однієї техніки з вантажем становить 42 грн/км. з ПДВ (п. 6.2.10. ОСОБА_3).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 9.1 ОСОБА_3).

Додаток № 1 до ОСОБА_3 сторонами погоджено перелік, найменування, характеристики техніки, що передається в оренду з екіпажем (а.с. 22, т. 1).

На виконання умов ОСОБА_3 між сторонами підписано акти приймання - передачі техніки, відповідно до яких ТОВ "Хавестер" передано, а СТОВ "МИР" прийнято в оренду (строкове платне користування) техніку (трактора JD8400) з екіпажем в агрегаті із сівалками (а.с. 23-24, т. 1).

16.05.2017 р. сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000080 та № ОУ-0000081, якими останні підтвердили виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Хавестер" робіт (надання послуг) по ОСОБА_3 на загальну суму 780 348 грн 70 коп., зокрема, робіт (послуг) з доставки техніки до с.Слобода-Межирівська (Маршрут смт. Підгорна Миколаївська обл. Первомайський район, с. Слобода-Межирівська Жмеринський район Вінницька область) на суму 13 776 грн з ПДВ (акт № ОУ - 0000080), оренди трактора та сівалки з екіпажем на протязі 6 діб та оренди 2 тракторів та сівалок з екіпажем на протязі 4 діб на загальну суму 766 572 грн 70 коп. (акт № ОУ-0000081) (а.с. 14-15, т. 1).

Відповідно до рахунків-фактури № СФ-0001778 від 16.05.2017 р. та № СФ-0001472 від 25.04.2017 р. СТОВ "МИР" належить до сплати ТОВ "Хавестер" згідно укладеного ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 780 348 грн 70 коп. (а.с. 12-13, т. 1).

Натомість, як слідує з матеріалів справи, відповідачем належним чином взяті на себе зобов'язання за ОСОБА_3 не виконано, послуги з доставки техніки та орендну плату останнім не сплачено. Докази протилежного у справі відсутні, іншого сторонами не надано.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість із оплати послуг з доставки техніки та сплати орендної плати в загальній сумі, що складає 780 348 грн 70 коп.

26.09.2017 р. позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу вих. № 167 від 26.09.2017 р. про сплату у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України заборгованості з доставки техніки за ОСОБА_3 в сумі 13 776 грн 00 коп. (а.с. 25-28, т. 1), яка, як свідчать наявні матеріали справи, залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Несплата відповідачем наданих йому послуг з доставки техніки та орендної плати в строки обумовлені договором слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору № ДГ-0000325 від 20.04.2017 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору про надання послуг та договору оренди майна а, відтак, правовідносини, які виникли у зв'язку з його виконанням регулюються положеннями глав 58, 63 ЦК України, глави 30 ГК України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст.286 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вказувалось вище, п. 5.3. ОСОБА_3 сторонами погоджено, що орендна плата вноситься шляхом перерахування Орендарем грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця на підставі затвердженого обома сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) з відстроченням платежу до 01.09.2017 р.

Крім того, 26.09.2017 р. позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу вих. № 167 від 26.09.2017 р. про сплату у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України заборгованості з доставки техніки за ОСОБА_3 в сумі 13 776 грн 00 коп.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт надання СТОВ "МИР" послуг з доставки техніки, а також передачі майна в оренду відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за орендоване майно та надані послуги з доставки техніки.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 780 348 грн 70 коп. заборгованості (13 776 грн 00 коп. послуги з доставки техніки + 766 572 грн 70 коп. плата з оренди трактора та сівалки з екіпажем = 780 348 грн 70 коп.) правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 538 грн 42 коп. пені, 29 612 грн 81 коп. - 15% річних та 24 714 грн 30 коп. інфляційних втрат нарахованих за порушення відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 766 572 грн 70 коп., за результатом чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розділом 7 ОСОБА_3 сторона погоджено відповідальність сторін.

Зокрема, п. 8.7. ОСОБА_3 визначено, що за порушення строків сплати орендної плати згідно підписаних сторонами Актів розрахунок орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення та сплачує Орендодавцю проценти в розмірі 15 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Нарахування пені та процентів починається з дня, коли зобов'язання по оплаті мало бути виконане Орендарем та припиняється у день повної оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача пені, 15 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають умовам укладеного ОСОБА_3 та чинного законодавства України.

Перевіркою правильності розрахунку за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора сум пені, 15 % річних та інфляційних втрат з урахуванням періодів прострочення визначених позивачем з правомірністю та обгрунтованістю яких суд погоджується не виявлено помилок, в звязку з чим позовні вимоги ТОВ "Хавестер" в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому судом враховується, що виходячи зі змісту п. 5.3. ОСОБА_3 позивач при розрахунку останніх вправі був визначати дату початку періоду їх нарахування з 01.09.2017 р., тоді як за основу початку періоду нарахування ним взято 04.09.2017 р.

Однак враховуючи, те, що визначення початку періоду нарахування є правом позивача суд при перевірці обґрунтованості розрахунку суд виходить із дати початку періоду їх нарахування 04.09.2017 р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, пені, 15 % річних та інфляційних втрат, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

12.04.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "МИР", вул.Центральна, 1А, с.Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122 (ідентифікаційний код - 03377840) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавестер", вул.Виборзька, 99, м.Київ, 03680 (ідентифікаційний код - 31115663) - 780 348 грн 70 коп. - боргу, 29 612 грн 81 коп. - 15 % річних, 24 714 грн 30 коп. - інфляційних втрат, 25 538 грн 42 коп. - пені, 12 903 грн 21 коп. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 18 квітня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Виборзька, 99, м. Київ, 03680.

3, 4 - відповідачу - вул. Центральна, 1-а, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122; ОСОБА_2 - вул.Зарічна, 6, с. Слобода-Межирівська, Жмеринський район, Вінницька область, 23122.