ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. Справа № 922/3243/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.,

за участю представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю від 12.04.2018 № 120418-1/с,

від відповідача ОСОБА_2 (свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.06.2011 № 970), за довіреністю від 05.03.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", (347Х)

на рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2018 у справі №922/3243/17, (суддя Шарко Л.В.), ухваленого в м. Харкові, повний текст рішення складено 30.01.2018,

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056,

до відповідача: Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "Пятихатське ДЕП", вул.Асхарова, 2, м.Харків, 61202,

про стягнення 123229,57 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "П'ятихатське ДЕП" (відповідач) про стягнення страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в розмірі 133229,57 грн. Позовні вимоги вмотивовано тим, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 108/13-Т/Ц2, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.01.2018 у справі №922/3243/17 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції з посиланням на приписи статей 7, 13 Закону України "Про автомобільні дороги", статей 9, 14, 24 Закону України "Про дорожній рух" зазначив про те, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху, а власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Водночас, керуючись приписами статей 993, 1191, 1166 Цивільного кодексу України, статей 27 Закону України "Про страхування", статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів щодо невиконання або неналежного виконання відповідачем робіт з ремонту і утримання автомобільної дороги "Київ - Харків - Довжанський", дійшов висновку про недоведеність позивачем належними засобами доказування причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою, вини відповідача у спричинені шкоди, а отже, зазначив про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 123 229,57 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2017 у справі №922/3243/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" в повному обсязі; стягнути з ДП "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1848,45 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу. Вказує на те, що згідно постанови Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 по справі №635/2563/17 начальника ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП" ОСОБА_4, що є структурним підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбачено ч.4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що скасування Апеляційним судом Харківської області зазначеної постанови свідчить про відсутність вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки апеляційний суд був позбавлений можливості вирішувати питання про винуватість ОСОБА_4 у звязку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. На думку скаржника, матеріали про адміністративне правопорушення по справі №635/2563/17 повинні досліджуватись та оцінюватись судом у господарській справі разом з іншими доказами у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, на предмет того, чи встановлено в цих фактах вину особи.

Вважає, що порушення місцевим господарським судом норм процесуального права полягає в тому, що судом не надано достатнього часу для подання позивачем відповіді на відзив та оскаржуване рішення ухвалене господарським судом Харківської області без участі представника позивача.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2018 у звязку з перебуванням судді Камишевої Л.М. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Шутенко І.А.

У відзиві на апеляційну скаргу Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "Пятихатське ДЕП" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається, зокрема, на те, що дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобілю сталась 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський 447км+20, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 120457 складений та наданий ОСОБА_5 для ознайомлення лише 01.03.2017 о 8 год. 35 хв.; зі змісту вказаного протоколу від 01.03.2017 № 120457 свідчить, що місце складання протоколу: автомобільна дорога Київ-Харків-Довжанський 459км.

Згідно рапорту від 24.02.2017 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги від 24.02.2017 дорожньо-транспортна пригода сталась 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський 447км+20. При цьому, акт обстеження від 24.02.2017 складений комісією у складі: лейтенанта поліції ОСОБА_6 та капітана поліції ОСОБА_7; без залучення відповідальних посадових осіб дорожніх організацій та не містить інформації щодо скоєння адміністративного правопорушення, надання припису.

Вказує на той факт, що надані позивачем докази містять розбіжності щодо місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 120457 старого, не діючого зразка, який не відповідає додатку № 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395.

Зазначає, що ОСОБА_4 дотримані всі вимоги Державного стандарту ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху», а саме: своєчасно обстежено стан покриття, в місці відхилення від вимог стандарту встановлені попереджувальні дорожні знаки.

Представником позивача в судовому засіданні 22.03.2018 заявлено усне клопотання про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції без зазначення суду, яким має бути забезпечено її проведення.

Судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконфернеції, з огляду на те, що останнє подано з порушенням порядку, встановленого статтею 197 Господарського процесуального кодексу України, що не позбавляє права учасників справи в подальшому визначитись з судом, яким має бути забезпечено проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції та звернутись до суду апеляційної інстанції з відповідним клопотанням в установленому Законом порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 оголошено в судовому засіданні перерву до 26.04.2018. Запропоновано сторонам у встановлений судом строк до 20.04.2018 подати суду апеляційної інстанції, зокрема, додаткові письмові обґрунтування щодо неможливості подання нових доказів у справі до суду першої інстанції під час розгляду справи.

10.04.2018 до суду апеляційної інстанції від ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшла заява (вх. №2749), в якій просить долучити копії матеріалів адміністративної справи, додані до апеляційної скарги, та фото з місця ДТП у звязку з неможливістю їх подачі до суду першої інстанції; відмовити відповідачу у долученні до матеріалів справи нових доказів, доданих до відзиву на апеляційну скаргу; долучити до матеріалів справи належним чином засвідчену копію повного тексту Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.09.2013 № 108/13-Т/112.

Вказана заява мотивована тим, що нові докази на підтвердження вини відповідача не було подано до суду першої інстанції, оскільки постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 по справі №635/2563/17 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_4, начальника ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП", що є структурним підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", та зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Після скасування Апеляційним судом Харківської області постанови від 22.05.2017 по справі №635/2563/17 позивачем заявлено клопотання про витребування адміністративної справи, у задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено.

У поясненнях (вх. № 3192 від 26.04.2018) позивач посилається на те, що за відсутності преюдиційного доказу вини відповідача у заподіянні шкоди обставини щодо цього підлягають перевірці судом на загальних підставах, як і встановлення ступеню вини володільців джерел підвищеної небезпеки; винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку на підставі доказів. Просить встановити вину ОСОБА_4 на підставі матеріалів адміністративної справи та задовольнити вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в повному обсязі.

26.04.2018 до Харківського апеляційного господарського суду від ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшло клопотання про виклик залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (вх. № 3193 від 26.04.2018), в якому позивач просить з метою повного та справедливого перегляду рішення господарського суду Харківської області залучити в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Вовчанське ВП ГУНП в Харківській області в особі працівників ОСОБА_7 та ОСОБА_6; перенести судове засідання у звязку із залученням третьої особи; задовольнити вимоги ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" в повному обсязі.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає, що враховуючи на невідповідність даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, довідці про дорожньо-транспортну пригоду, рапортах працівників поліції щодо місця скоєння ДТП, вважає за необхідне залучення вищевказаних осіб для дачі пояснень щодо допущення ними технічної помилки при складанні відповідних документів. При цьому, вказує, що факт наявності таких розбіжностей встановлений після відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписами частин 1,2,5 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, дослідивши пояснення учасників справи про причини надання суду апеляційної інстанції додаткових доказів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне з метою дотримання основних принципів та завдань господарського судочинства і недопущення прийняття незаконного рішення прийняти усі докази, надані суду апеляційної інстанції та врахувати їх під час встановлення суттєвих обставин даної справи.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб та вчиняє дії, спрямовані на ефективне забезпечення індивідуальних прав, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняття додаткових доказів лише сприятиме у прийнятті єдиного законного та справедливого судового рішення та не може свідчити про порушення вимог процесуального законодавства, завданням якого насамперед є встановлення об'єктивної істини та захист порушених прав.

В судовому засіданні 26.04.2018 представник ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" підтримав заявлене до суду апеляційної інстанції клопотання про виклик залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (вх. № 3193 від 26.04.2018). Просив суд залучити в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, Вовчанське ВП ГУНП в Харківській області в особі працівників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та перенести судове засідання у звязку із залученням третьої особи.

Щодо клопотання позивача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 50 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

З огляду на наведенні положення вбачається, що необхідною умовою для залучення третьої особи до участі у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є наявність юридичного інтересу до предмету спору у такої особи, оскільки клопотання скаржника не містить достатньо обґрунтованих підстав для залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Вовчанське ВП ГУНП в Харківській області в особі працівників ОСОБА_7 та ОСОБА_6, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивачем не було заявлено відповідне клопотання.

При цьому, в обґрунтування поважності причин неподання такого клопотання до місцевого господарського суду заявник посилається на те, що факт невідповідності даних, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, довідці про дорожньо-транспортну пригоду, рапортах працівників поліції щодо місця скоєння ДТП, встановлений після відкриття апеляційного провадження. Проте, обставини щодо наявності таких розбіжностей встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2017 по справі №635/2563/17, а також були викладені представником Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "Пятихатське ДЕП" у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2017 у справі №922/3243/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2017 у справі №922/3243/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також дослідивши викладені у апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає про наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.09.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (страхувальник/вигодонабувач) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 108/13-Т/Ц2 (далі генеральний договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника/ вигодонабувача, що не суперечать закону, повязані зволодінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (далі ТЗ) та додатковим обладнанням ТЗ, що зазначений у Додатку №2 «Реєстр застрахованих ТЗ» до цього договору та вказаний у розділах 6, 8 цього договору, щодо яких страхувальником/вигодонабувачем укладено договір/договори фінансового лізингу. Додаток №2 є невідємною частиною договору (т.1, а.с. 10-15, т.2, а.с. )

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 генерального договору страхування кожного окремого ТЗ здійснюється на підставі відповідного Додатку №2 до цього договору. Відповідний Додаток №2 оформлюється страховиком на підставі відповідної заяви на страхування (Додаток №1).

У пункті 6 генерального договору передбачено, що інформація про ТЗ згідно з відповідними Додатком №1 та Додатком №2 щодо кожного окремого ТЗ.

Страхові ризики: згідно пункту 19.2 Договору та Додатку №2 щодо кожного окремого ТЗ (п.9 генерального договору).

Розділом 10 генерального договору передбачено умови страхування: франшиза (безумовна, в % від страхової суми) та страховий тариф згідно з відповідним Додатком №2 кожного окремого ТЗ; страхова сума по ТЗ встановлюється у розмірі його ринкової вартості на дату страхування та зазначена в Додатку №2.

Строк дії договору передбачено пунктом 20 договору (п. 15 генерального договору).

Відповідно до пунктів 19.1, 19.2.2 Генерального договору страховик бере на себе зобовязання при настанні страхового випадку компенсувати страхувальнику/вигодонабувачу прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 19.2 договору, носять ознаки ймовірності та випадковості; до страхових ризиків відносяться, зокрема, «збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП, що сталась в процесі руху ТЗ та з його участю, в тому числі наїзд, перекидання, зіткнення, а також пошкодження нерухомого ТЗ іншим рухомими транспортним засобом.

Згідно пунктів 20.1, 20.7 генерального договору, строк дії договору: за київським часом з 00:00 11.09.2013 по 24.00 10.09.2014. Договір не припиняє своєї дії щодо окремих ТЗ, застрахованих на підставі цього договору протягом строку його дії та продовжує діяти до дати закінчення строку дії страхових зобовязань щодо таких ТЗ (згідно з відповідним додатком №2) або до виконання страховиком своїх зобовязань в повному обсязі за такими ТЗ.

Страховик має право протягом 2-х робочих днів як стане відомо про настання страхового випадку, провести огляд пошкодженого транспортного засобу та скласти акт огляду транспортного засобу. При наявності другого учасника ДТП чи іншої особи, винної у скоєнні збитків, повідомити їм про місце, дату та час проведення огляду. У випадку неявки вказаних осіб огляд проводиться без їх участі з відповідною відміткою про це в акті огляду (п. 21.3.2 генерального договору).

Виходячи з пунктів 24.1, 24.2 генерального договору страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з Договором на підставі письмової заяви страхувальника та страхового акту, який складається страховиком; страхове відшкодування сплачується страхувальники тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку.

При пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (п.24.10 генерального договору).

При пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10.1 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми (п. 24.11 генерального договору).

Виходячи з пункту 24.14 генерального договору при визнанні страховиком події страховим випадком, страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дати складання страхового акту; страхове відшкодування сплачується шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок страхувальника.

До страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки (п.24.20 договору).

Згідно страхового свідоцтва від 24.10.2016 № 779/16-Т/Ц2-1775 до генерального договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.09.2013 № 108/13-Т/Ц2 страховик - ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", страхувальник ТОВ "Український лізинговий фонд", застрахований транспортний засіб MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2013 (т.1, а.с. 16).

У розділі 6 цього свідоцтва передбачено умови страхування, відповідно до яких страхові ризики згідно пункту 19.2 договору: викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій, додаткове обладнання; страхова сума складає 1 000 000,00 грн.; франшиза безумовна та складає у разі збитків внаслідок ДТП 1,00% від страхової суми.

Строк дії свідоцтва з 00 год. 00 хв. 31.10.2016 по 24 год. 00 хв. 30.10.2017 (п. 9 свідоцтва).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 083984 від 28.03.2017, на автомобільній дорозі А/дорога М-03 - Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону), 447 км 20 м. 24.02.2017 о 23:55 сталася дорожньо-транспортна пригода: наїзд на інші види перешкод, за участю легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, що належить ТОВ "Український лізинговий фонд", під керуванням ОСОБА_8 Зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав механічні пошкодження: передня права частина (т. 1, а. с. 30-31).

Відповідно з розділів ІІІ, ІV довідки від 28.03.201 наявні недоліки утримання вулично-дорожньої мережі на місці ДТП, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1991 № 1306, за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол серії АП 2120457 за частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення; матеріали ДТП направлено до суду Харківського району Харківської області.

27.02.2017 гр. ОСОБА_8 звернувся до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (вхід. № 7/к), в якій зазначив про пошкодження автомобіля марки MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, внаслідок події 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. на автомобільній дорозі Харків -Київ, 447 км. Внаслідок наїзду на вибоїну (т.1, а.с. 53).

Згідно рахунку на ремонтне замовлення від 06.03.2017 № 53237 та акта виконаних робіт від 22.03.2017 № 53237 (замовник - ТОВ "АД "Соллі-Плюс") вартість виконаних робіт (замінених комплектуючих) складає 109409,74 грн. з ПДВ (т.1, а.с.23-28).

29.03.2017 ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на підставі акту виконаних робіт № 53237 від 22.03.2017 складено розрахунок страхового відшкодування, що складає 99 409,74 грн. (109 409,74 грн. - 10 000,00 грн. безумовна франшиза) (т.1, а.с.17).

29.03.2017 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" складено страховий акт № 006.00182917-1 за договором страхування від 10.09.2013 № 108/13-Т/Ц2, свідоцтва 24.10.2016 № 779/16-Т/Ц2-1775 про виплату страхового відшкодування ТОВ "Український лізинговий фонд" у розмірі 99 409,74 грн. на підставі заяви про подію, що має ознаки страхового випадку від 27.02.2017 вх. № 27/к, акта виконаних робіт ТОВ «АД «Соллі-Плюс» від 22.03.2017 № 53237 (т.1, а.с.19)

Відповідно до рахунку-фактури від 23.05.2017 № НОМЕР_3 філії "ОСОБА_3 центр Київ" Приватного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація" (замовник - ТОВ "Український лізинговий фонд") вартість робіт складає 23 819,83 грн з ПДВ. (т.1, а.с.32).

Згідно додаткового звіту № 169-1/03/17 від 24.05.2017, виконаного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 (на підставі свідоцтва від 24.05.2016 № 95/16) за замовленням ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" вартість відновлювального ремонту автомобіля MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, складає 141433,20 грн. з ПДВ (т.1, а.с. 33-47).

26.05.2017 позивачем складено страховий акт № 006.00182917-2 про виплату страхового відшкодування ТОВ "Український лізинговий фонд" у розмірі 23 819,83 грн. на підставі заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 26.05.2017, рахунок-фактура ПрАТ «УАК», філія «ОСОБА_3 центр Київ» від 23.05.2017 № НОМЕР_3 (т.1, а.с. 20).

Зі змісту страхових актів від 29.03.2017 та 26.05.2017 свідчить, що водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем НОМЕР_4, потрапив у вибоїну, що призвело до пошкодження ходової частини автомобіля, дану подію кваліфіковано згідно пункту 19.2 договору страхування від 10.09.2013 № 108/13-Т/Ц2 як страховий випадок; страхова подія сталась з вини ОСОБА_4 При цьому, у розділі 9 цих актів відсутня інформація щодо виконання огляду пошкодженого майна.

Матеріали справі свідчать, що на виконання зобовязань за договором страхування ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 132229,57 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 278 від 30.03.2017 на суму 99 409,74 грн. (одержувач: Соллі-Плюс ОСОБА_3 ТОВ) та платіжним дорученням № 76472 від 29.05.2017 на суму 23 819,83 грн. (отримувач: УАК філія ОСОБА_3 центр Київ) (т.1, а.с. 51-52).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 по справі №635/2563/17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (т.1, а.с.21).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2017 по справі №635/2563/17 скасовано постанову Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку зі збігом строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (т.1, а.с.163-165).

Посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини посадової особи Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в о. філії "П'ятихатське ДЕП" ОСОБА_10, позивач вважає, що до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" перейшло право зворотної вимоги до зазначеного товариства за завдану шкоду, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується, у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Водночас, колегія суддів зазначає, що перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється, зокрема, положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі № 6-2598цс15.

У даному випадку, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто позивач став новим кредитором натомість застрахованої ним потерпілої особи, від якої до нього перейшло право вимоги до відповідача як до винної особи, а отже, між сторонами виникли правовідносини з суброгації, а не регресу, як помилково заявлено позивачем.

Оскільки спір виник між страховиком та третьою особою щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», то позивачем безпідставно застосовано до спірних правовідносин положення статті 1191 Цивільного кодексу України, якою врегульовано право зворотної вимоги (регресу).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

При цьому, для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться:

а) перебування заподіювача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»);

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

З огляду на вищевикладені норми, позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, безпосередній причинний звязок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому, встановлення причинного звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного звязку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Правовідносини у сфері користування дорогами врегульовано нормами Закону України "Про дорожній рух" та Закону України "Про автомобільні дороги".

Відповідно до статті 5 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.

Згідно статті 7 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Згідно з вимогами статті 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Пунктами 5, 6 частини першої статті 11 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов'язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами.

Статтею 13 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Аналогічні норми містить Закон України "Про дорожній рух", яким, так само як і Законом України "Про автомобільні дороги", покладається обовязок із забезпечення безпечних умов руху та відповідальність за відшкодування шкоди саме на власника автодороги або уповноважений державний орган.

Так, статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Статтею 24 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до пункту 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 (із змінами та доповненнями), власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил).

Пунктом 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління "Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 931 скасовано постанову Кабінету Міністрів України №576 від 10.07.2015 "Про деякі питання публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" та відновлено дію постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №221 "Про утворення відкритого акціонерного товариства ".

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №221 засновником Компанії (ПАТ "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України") є держава в особі Державної служби автомобільних доріг, повноваження вищого органу управління покладаються на засновника Компанії; акціонерами Компанії є держава в особі Державної служби автомобільних доріг до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію Компанії; компанію утворено шляхом передачі майна державних підприємств, що входили до складу Української державної корпорації по будівництву, ремонту та утриманню автомобільних доріг, дочірнім підприємствам; державній службі автомобільних доріг в місячний термін: передати до статутного фонду Компанії майно державних підприємств, які належать до сфери управління Державної служби автомобільних доріг, з наступним перетворенням їх у дочірні підприємства.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" є ПАТ "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України". Основний вид економічної діяльності юридичної особи - код КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту. Структурним підрозділом юридичної особи є, зокрема, філія "Пятихатське ДЕП" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" .

ОСОБА_3 дорога М-03 Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) протяжністю 856,1 км. включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. № 712, належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Харківській області за № 083984 від 28.03.2017, 24.02.2017 о 23:55 на автомобільній дорозі М-03 - Київ - Харків - Довжанський (на м. Ростов-на-Дону), 447 км 20 м. сталася дорожньо-транспортна пригода: наїзд на інші види перешкод, за участю застрахованого легкового автомобіля марки MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, що належить ТОВ "Український лізинговий фонд", під керуванням ОСОБА_8

Відповідно до розділів ІІІ, ІV довідки від 28.03.2017 наявні недоліки утримання вулично-дорожньої мережі на місці ДТП, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.1991 № 1306, за фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол серії АП 2120457 за частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення; матеріали ДТП направлено до суду Харківського району Харківської області.

Звертаючись з позовною заявою до місцевого господарського суду, представник позивача вказував на те, що зазначена вище дорожня-транспортна пригода відбулась внаслідок винних дій посадової особи відповідача, а саме: начальника ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП", що є структурним підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", ОСОБА_4, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 140 КУпАП.

Матеріали справи свідчать, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 по справі №635/2563/17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (т.1, а.с.21).

Проте, постановою Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2017 по справі №635/2563/17 скасовано постанову Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2017 щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження по справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку зі збігом строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (т.1, а.с.163-165).

Зі змісту мотивувальної частини постанови Апеляційного суду Харківської області від 20.12.2017 по справі №635/2563/17 свідчить, що судом першої інстанції належним чином не виконано вимоги пункту 2 статті 278 КУпАП на предмет перевірки правильності складення протоколу за частиною 4 статті 140 КУпАП та інших матеріалів справи за даним епізодом, а отже, при розгляді справи судом першої інстанції допущена неповнота та однобічність.

Зазначено, що Апеляційний суд Харківської області позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_4 у звязку із закінченням визначеного статтею 38 КУпАП строку притягнення особи до адміністративної відповідальності,

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованими посилання скаржника на те, що відсутність постанови про притягнення посадової особи відповідача до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Аналізуючи обставини справи в їх сукупності та докази на їх підтвердження, колегія суддів виходить з такого.

Згідно частини 1 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання (ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція від 07.11.2015 № 1395), визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Щодо повноважень органів поліції робити висновки про вину осіб учасників дорожнього руху в порушенні Правил дорожнього руху, та причинах ДТП, то такі правомочності встановлено безпосередньо положеннями КУпАП та Інструкції від 07.11.2015 №1395, згідно з якими поліцейські складають протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, передбачене, зокрема, частиною четвертою статті 140 КУпАП.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 № 1395 протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:

1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об'єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об'єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об'єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов'язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об'єктів, зображених на схемі.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов'язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306; 9) результати огляду на стан сп'яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.

З бланку акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток відповідної Інструкції) встановлено, що обстеження повинно проводитись за обов'язкової присутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки.

Під час обстеження визначається чи відповідає або ж не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. ОСОБА_3 дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» експлуатаційний стан обстеженої ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2018 о 08 год. 35 хв. інспектором СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 120457, відповідно до якого ОСОБА_11, начальник ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП", будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан не вжив заходів щодо ліквідації ями на проїжджій частині, в результаті чого 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. на 459 км автодороги «Київ - Харків - Довжанський» відбулася ДТП за участі автомобіля MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. При цьому, зі змісту вказаного протоколу від 01.03.2017 № 120457 свідчить, що місце складання протоколу: автомобільна дорога Київ-Харків-Довжанський 459км.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 серії АП2 № 120457 та рапорту інспектора СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області від 28.04.2017, ОСОБА_11 відмовився від надання пояснень та підпису протоколу.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 серії АП2 № 120457 не відповідає додатку № 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395. При цьому, Апеляційним судом Харківської області від 20.12.2017 по справі №635/2563/17 також зазначено про те, що вказаний протокол старого, вже не діючого зразка.

Водночас згідно наявної в матеріалах справи схеми місця ДТП свідчить, що дорожньо-транспортна пригода сталась 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. на а/д «Київ -Харків - Довжанський» на 447 км + 20 м.; на зворотному боці схеми зазначено модель пошкодженого транспортного засобу MERSEDES-BENZ CLA 220 CDI, номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_8

Згідно акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці зазначено про те, на а/д «Київ - Харків - Довжанський» на 447 км + 20 м., 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. автомобіль MERSEDES, номерний знак НОМЕР_2, рухався зі сторони м. Харків в сторону м. Київ та здійснив наїзд на яму, чим скоїв ДТП та заподіяв матеріальної шкоди.

ЗІ змісту вказаного акта свідчить, що комісією у складі: інспектора СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7, інспектора СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6, за участю свідків, обстежена ділянка автомобільної дороги на 447 км + 20 м., в результаті якого встановлено недоліки в утриманні дороги/вулиці, які необхідно усунути для забезпечення безпеки руху, а саме: встановити попереджувальні знаки про вибоїни та частково відремонтувати пошкоджену ділянку дороги; недоліки в утриманні дороги/вулиці, які сприяли скоєнню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків: відсутність дорожніх знаків попереджуючих про пошкоджену проїзну частину, вибоїна на проїзній частині шириною 70 см. (т.2, а.с.7-8).

В акті обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 24.02.3017 відсутня інформація про адміністративне правопорушення і щодо надання припису.

Слід зазначити, що згідно Вказівки від 05.11.2017 № 2471/7375 «Про порядок обстеження дорожніх умов у місцях скоєння дорожньо-транспортних пригод», яка затверджена Державною службою автомобільних доріг України та Департаментом Державтоінспекції МВС України, зобовязано забезпечити спільне обстеження дорожніх умов у місцях скоєння дорожньо-транспортної пригод на автомобільних дорогах загального користування співробітниками служби оргназації дорожнього руху і відповідальними посадовими особами дорожніх організації та складання акта обстеження ділянки дороги, де сталася ДТП (т.2, а.с.201-203).

Проте, обстеження а/д «Київ - Харків - Довжанський» на 447 км + 20 м., 24.02.2017 о 23 год. 55 хв. здійснено працівниками поліції за відсітності посадової особи ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП", що є структурним підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України".

Вищезазначені обставини свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 серії АП2 № 120457 не містить підпису посадової особи ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", не відповідає додатку № 1 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395; акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 24.02.3017 складений за відсутності представника дорожньо-експлуатаційні організації та не містить відомостей щодо виклику відповідної посадової особи для проведення обстеження ділянки автомобільної дороги, на якій сталась ДТП; дані протоколу про адміністративне правопорушення від 01.03.2017 АП2 № 120457, схем ДТП, яка сталася 24.02.2017 та акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги «Київ - Харків - Довжанський» містять розбіжності щодо місця скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

За частиною другою статті 251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч. 1 розділу 3 Інструкції від 07.11.2015 №1395).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 10 розділу 3 Інструкції від 07.11.2015 № 1395).

Отже, відповідно до наведених вище положень КУпАП та Інструкції, в даному випадку при розгляді адміністративних матеріалів за фактом означеної ДТП, органи Національної поліції на підставі зібраних доказів та їх оцінки були правомочні робити висновок про відсутність/наяність вини відповідальної посадової особи Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "Пятихатське ДЕП".

Разом з тим, висновки органів Національної поліції щодо наявності вини посадової особи Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України" в особі філії "Пятихатське ДЕП" ОСОБА_11 не є підставою для звільнення від доказування у розумінні статті 70 Господарського процесуального кодексу України.

Так, Верховний Суд у постанові від 29.03.2018 по справі №923/1331/16 зазначив, що оскільки адміністративний протокол є одним із доказом у справі про адміністративне правопорушення, який містить дані, що мають значення для правильного вирішення спору, але останній не має юридичної сили встановленого факту вини особи щодо якої він винесений.

Водночас, відповідач як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції вказує на те, що ОСОБА_4, як посадовою особою ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП", що є структурним підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", дотримані всі вимоги Державного стандарту ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху», а саме: своєчасно обстежено стан покриття, в місці відхилення від вимог стандарту встановлені попереджувальні дорожні знаки. В підтвердження зазначеного посилається на такі обставини:

- 20.02.2017 згідно розділу 3 Державного стандарту ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху» «Вимоги до експлуатаційного стану» обстежено стан покриття ділянки дороги а/д «Київ - Харків - Довжанський» на 447 км. 448 км., актом обстеження зафіксовано ямковість (т.2, а.с.209).

- 21.02.2017 згідно розділу 3 ДСТУ 3587-97 встановлені попереджувальні дорожні знаки 1.12 (ямковість) з табличкою 7.2.1. (зона дії) на км. 450+400, 449+6000 праворуч і 447+000 ліворуч.

- Інформація зафіксована в журналі установки тимчасових попереджувальних дорожніх знаків; факт встановлення знаків узгоджено з поліцією. Роботи по встановленню попереджувальних знаків підтверджується журналами обліку робіт і подорожним листом автомобіля, який перевозив робітником т.2, а.с. 210-214).

З огляду на викладене, у матеріалах справи не міститься достатніх доказів щодо невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4, як посадовою особою ДРП № 3 Філії "Пятихатське ДЕП" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "ОСОБА_3 дороги України", експлуатаційних робіт відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, здійснення контролю експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об'єктів та усунення виявлених пошкоджень, або порушення стандартів утримання автомобільних доріг.

Недоведеність вини працівника юридичної особи означає недоведеність вини і самої юридичної особи, враховуючи норми статей 1166 та 1172 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у розуміння статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності в діях Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна повного складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки відповідача та причинного звязку між його діями (бездіяльністю) і збитками, завданими в результаті ДТП), а відтак відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодування шкоди в розмірі 123229,57 грн., які були виплачені позивачем в якості страхового відшкодування на користь страхувальника транспортного засобу, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Щодо доводів скаржника про порушення місцевим господарським судом норми процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Положеннями статті 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необовязковою. Ухвала господарського суду про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж пять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії (огляд доказів, що швидко псуються, неможливість захисту прав особи у випадку зволікання тощо).

У будь-якому випадку, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (стаття 114 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема, частиною 6 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного звязку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби звязку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2017 зупинено провадження у справі 922/3243/17 до розгляду Апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги ОСОБА_4 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 22.05.17р. по справі №635/2563/17 про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.01.2018 поновлено провадження у справі №922/3243/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10.01.2018. На звороті у лівому нижньому куті оригіналу зазначеної ухвали, проставлено штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить, зокрема, відомості про дату відправки 05.01.2018, вих. № 000258 та загальну кількість відправлених примірників - 2.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2018 оголошено перерву в підготовчому засіданні на 16.01.2018 о 12 год. 00 хв.; ухвалою від 16.01.2018 призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 22.01.2018 о 15 год. 00 хв. (т. 2, а.с. 37-39, 85-89).

З огляду на стислі строки розгляду справи, місцевим господарським суд вчинено передбачені Господарським процесуальним кодексом України дії щодо належного та завчасного повідомлення учасників справи про час, дату та місце розгляду заяви, зокрема, шляхом направлення листа від 28.12.2018 №038098 та повідомлення учасників справи телефонограмами від 05.01.2018, 12.01.2018, 19.01.2018 (т.1, а.с. 168-171, т.2, а.с. 40, 92).

Отже, позивач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи телефонограми, проте не забезпечив участь у судовому засіданні свого представника з належним чином оформленими повноваженнями та не надав відзив на апеляційну скаргу.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду господарського суду Харківської області від 22.01.2018 у справі №922/3243/17 колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 129, 282 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 253, 254, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2018 у справі №922/3243/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 02.05.2018.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Шутенко І.А.