ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2018 Справа № 917/74/18

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд", вул. Сімферопольська, 21, к. 405-Б, м. Дніпро, 49005

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ", вул. Квітки Цісик, буд. 15, м. Полтава, 36010

про стягнення 109868,08 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" (далі - позивач/ ТОВ "РКЦ-Буд") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ" (далі - відповідач/ ТОВ "Візин Річ") 109868,08 грн., в тому числі 99464,34 основного боргу, 9099,56 грн. пені, 499,00 грн. 3% річних, 895,18 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 23/03-П від 23.03.2017.

Ухвалою від 22.02.2018. суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі і призначив розгляд справи по суті на 19.03.2018.

При розгляді матеріалів справи суд встановив, що позовну заяву, що розглядається в даній справ, подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). В зв'язку з цим на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України суд, ухвалою від 19.03.2018. залишив позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви, в зв'язку з цим 11.04.2018. суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи № 917/74/18 та призначення розгляду справи по суті на 20.04.2018.

В судове засідання 20.04.2018. сторони не з'явилися.

20.04.2018. від позивача електронною поштою надійшла копія заяви про проведення розгляду справи без його участі.

Копія ухвали суду від 11.04.2018., направлена на адресу відповідача, повернулася до суду неврученою з відміткою відділення Укрпошти: "Вибули".

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача, за якою направлено копію ухвали суду, відповідає місцезнаходженню ТОВ "Візин Річ", відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Сторони належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового розгляду справи по суті. Таким чином, неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв'язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2017. між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) укладено договір поставки № 23/03-П (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах цього договору. Асортимент, кількість та вартість товару зазначаються у замовленні/рахунку/видатковій накладній, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.2 договору покупець здійснює оплату товару не пізніше 7 банківських днів з дати підписання видаткової накладної на товар.

На виконання умов договору за період з 07.04.2017. по 03.11.2017. позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 377 413,56 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, які підписані обома сторонами, довіреностей, виданих відповідачем своєму представнику на отримання товару від позивача, а також рахунків-фактур, виписаних позивачем відповідачу.

Відповідач в свою чергу оплатив отриманий по договору товар частково, на суму 277949,22 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, за відповідачем утворилася заборгованість по договору в розмірі 99 464,34 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача.

При вирішенні позову в частині стягнення з відповідача основного боргу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази оплати товару в повному обсязі. Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за поставлений товар підлягають задоволенню повністю в сумі 99 464,34 грн.

Крім цього, за невиконання відповідачем умов договору позивач просить суд стягнути з відповідача 9099,56 грн. пені, 499,00 грн. 3% річних, 895,18 грн. інфляційних втрат.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Згідно п. 7.1. договору за порушення термінів оплати згідно п. 2.2. цього договору покупець зобов'язується виплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пеня нараховується з дня порушення термінів оплати до дня належного виконання покупцем своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Так, позивачем на підставі вказаних положень за період з 15.11.2017. по 15.01.2018. нараховано 9099,56 грн. пені та 499,00 грн. 3% річних, а також за листопад 2017 року нараховано 895,18 грн. інфляційних втрат.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку пені, річних та інфляційних і встановлено наступне.

Позивачем вірно нараховано 3% річних на прострочену суму боргу, що склали 499,00 грн. В цій частині позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

При нарахуванні пені позивачем допущено арифметичну помилку, за вказаний позивачем період на вказану ним суму боргу пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, становить 4736,14 грн. Таким чином, пеня підлягає стягненню у розмірі 4736,14 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення інфляційних втрат, то позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за листопад 2017 року на суму боргу 99464,34 грн. Судом встановлено, що вказана сума боргу виникла по останніх видаткових накладних (№ РБ-0009512 від 24.10.2017., № РБ-0009514 від 24.10.2017., № РБ-0009759 від 27.10.2017., № РБ-0010029 від 01.11.2017., № РБ-0010101 від 03.11.2017.). Тобто, прострочення оплати відповідача розпочинається з 03.11.2017. щодо боргу по видаткових накладних від 24.10.2017., а щодо інших - ще пізніше.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки платежі по вказаних видаткових накладних мали бути здійснені в листопаді 2017 року, нарахування інфляційних втрат необхідно розпочинати з грудня 2017 року. Таким чином, нарахування позивачем інфляційних втрат за листопад 2017 року є безпідставним.

Отже, позов в частині стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Візин Річ" (вул. Квітки Цісик, буд. 15, м. Полтава, 36010; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РКЦ-Буд" (вул. Сімферопольська, 21, к. 405-Б, м. Дніпро, 49005; ) 99464 грн. 34 коп. основного боргу, 4736 грн. 14 коп. пені, 499 грн. 00 коп. 3% річних, 1679 грн. 11 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 02.05.2018.

Суддя О.С. Семчук