ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 квітня 2018 р. Справа № 903/44/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

представників сторін:

від позивача: Костіна М.К.

від відповідача: Зуба В.В., Панечка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гувер"

до відповідача фізичної особи-підприємця Панечко Сергія Петровича

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватне акціонерне товариство "Кременчуцький міськмолокозавод"

третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4

про стягнення 180743грн. 57коп.

встановив: 23.01.2018р. ТОВ "Гувер" звернулося із позовною заявою до ФОП Панечка Сергія Петровича, в якій просить стягнути з відповідача 180743,57грн. збитків, завданих втратою молока у кількості 21300кг, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.07.2017р. з вини працівника ФОП Панечко С.П. - водія ОСОБА_4 Також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між ТОВ "Гувер" та ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" було укладено договір перевезення №000027739 від 21.03.2017р., на підставі якого 26.07.2017р. водієм ТОВ "Гувер" ОСОБА_5 було здійснено перевезення молока у кількості 21300кг. Під час здійснення рейсу на автошляху Київ - Харків - Довжанський, водій - ОСОБА_4, який працював у відповідача - ФОП Панечко С.П. допустив зіткнення з автомобілем позивача, внаслідок чого було втрачено молоко у кількості 21300кг на загальну суму 180743,57грн. Позивачем - ТОВ "Гувер" відшкодовано збитки ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод", які виникли у зв'язку із втратою вантажу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2017р. у справі №635/4382/17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому відповідач - ФОП Панечко С.П. зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані його працівником в результаті ДТП.

Позивач стверджує, що з вини водія ОСОБА_4, який працює у ФОП Панечко С.П., 26 липня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб, який належить ТОВ "Гувер" та втрачено вантаж, а саме молоко на загальну суму 180743,57 грн, яке належало ПрАТ "Кременчуцький міськмолокозавод". Відповідач самостійно не відшкодував збитки спричинені його працівником, внаслідок чого ПрАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" пред'явило до ТОВ "Гувер", як до перевізника відповідального за збереження вантажу, претензію про відшкодування шкоди спричиненої втратою товару. Позивач в повному обсязі відшкодував збитки ПрАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" у розмірі вартості втраченого вантажу. 23 листопада 2017 року на адресу ФОП Панечко С.П. була направлена претензія про відшкодування шкоди на суму 180 743, 57 грн. Вказана претензія була залишена боржником без відповіді та без задоволення, Оскільки, відповідач жодних дій щодо відшкодування збитків не вчинив, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 25.01.2018р. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

09.02.2018р. на адресу суду від відповідача ФОП Панечко С.П. надійшла заява (вх.№01-55/1469/18) із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (здана на пошту 05.02.2018р.).

Ухвалою від 14.02.2018р. суд постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження; замінити засідання для розгляду справи по суті, призначене на 26.02.2018р., підготовчим засіданням.

19.02.2018р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№01-55/1760/18), в якому відповідач вказує, що у позовній заяві і у доданих до неї матеріалах відсутні належні та допустимі докази щодо того, яка особа на момент ДТП була власником молока, відтак неправомірним є звернення саме позивача до ФОП Панечко С.П. в частині пред'явлення регресних вимог. Зазначає, що згідно схеми місця вказаної ДТП ніде не значиться про те, що з цистерни молоковоза витекло молоко, окрім як з пояснень ОСОБА_5 - водія DAF XF95.430, а отже позивачем не доведено сам факт втрати молока у такій кількості та розмір завданих збитків, що були спричинені внаслідок ДТП. Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат в частині витрат на правову допомогу вважає, що заявлений розмір є завищеним та не підтверджується належними доказами, що обґрунтовують необхідність відшкодування таких витрат з відповідної сторони.

19.02.2018р. від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшли пояснення щодо позову, в яких він зазначає, що після зіткнення автомобілів внаслідок ДТП ніякого молока з цистерни в такій кількості, про яку зазначається у позові, не витікало взагалі, про що свідчить відсутність фіксації даного факту у схемі ДТП.

19.02.2018р. на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначено, що 27.07.2017р. після ДТП було складено Акт про інцидент з втратою молока за участі ТОВ "Гувер" та ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод". Згідно договору про перевезення вантажів (сировини) автомобільним транспортом позивач несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу під час його транспортування та повинен відшкодувати іншій стороні нанесені збитки, в зв'язку з чим 29.12.2017р. позивачем було відшкодовано ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" збитки на суму 180743,57грн. З огляду на зазначене, ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" вважає, що позов ТОВ "Гувер" підлягає задоволенню та просить розгляд справи здійснювати без участі їхнього представника.

15.03.2018р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає доводи відповідача про відсутність у ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" права власності на втрачений вантаж безпідставними, оскільки ТОВ "СК Восток" здійснювало поставку молока ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" на підставі договору постачання молока коров'ячого незбираного №000025122 від 29.09.2016р. Також позивачем вказано, що втрата вантажу (молока) підтверджується схемою місця ДТП, на зворотній стороні якої зазначено: " Втрачено 21 тона 300 кг молока згідно накладної б/н від 26.07.2017р." та актом від 27.07.2017р. Крім того, позивач повідомляє про те, що детальний опис робіт та докази понесення судових витрат на правову допомогу, буде наданий до закінчення судових дебатів у справі відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог 12.04.2018р. та 23.04.2018р. на адресу суду від представника позивача надійшли клопотання про приєднання до матеріалів справи: копії прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини від 21.07.2017р., копії договору постачання молока №25122 від 29.09.2016р., копії товарно-транспортної накладної від 26.07.2017р., копії зведеного реєстру виплат СК «Восток» з 16 по 31.07.2017р. та фотографії з місця ДТП від 26.07.2017р. та клопотання про відшкодування судових витрат.

10.04.2018р. на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому відповідач зазначає, що з аналізу положень договорів перевезення та поставки не можна дійти чіткого висновку про те, що на момент ДТП власником молока було ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод", оскільки згідно п. 6.7, п.6.8. договору №000025122 від 29.09.2016 постачання молока коров'ячого незбираного, укладеного між ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" та TOB "СК Восток" передбачені положення щодо прийняття товару у власність при кінцевому прийманні. Таким чином, представник позивача не довів належними та достатніми доказами тих обставин, що позивач має право звертатися до господарського суду за захистом саме цих інтересів. Щодо втрати вантажу, то відповідач зазначає, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів ДТП затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 у розділі 3 п.3 п.п. 5 значиться, що на схемі ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об'єкти: інші сліди та предмети, що стосуються пригоди (розміщення частин та об'єктів, рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїзної частини, транспортного засобу. Таким чином розлитого молока згідно вказаної інструкції в матеріалах справи не зафіксовано. На думку відповідача, представником позивача не доведено причинно-наслідкового зв'язку між тим, що завдана шкода спричинила виливання молока, не доведено, що воно було на час ДТП, не доведено скільки його було, не доведено чи почало воно виливатися після ДТП, та не доведено що вилилось в заявленій кількості, про це свідчить відсутність в схемі місяця ДТП графічного фіксування розлитої рідини.

На обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві на позов, відповідач, клопотаннями від 10.04.2018р. просить суд долучити до матеріалів справи у якості доказів копію звіту №1548-08-17, фотографію з місця ДТП з зображенням пошкодженої цистерни, копію постанови Харківського районного суду Харківської області від 19.02.2018р., копію фотографії з зображенням цистерни д.н.з. НОМЕР_1 та копію заяви представника ТОВ «Гувер» про виправлення описки від 27.12.2017р.

Ухвалою від 26.03.2018р. продовжено строк підготовчого провадження до 25.04.2018р. та повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 11.04.2018р.

Ухвалою від 13.04.2018р. суд повідомив сторони про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.04.2018р.

В судове засідання 23.04.2018р. представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відповідача не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень та відстеження з офіційного сайту Укрпошти про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 Крім того, в заяві від 19.02.2018р. ПАТ "Кременчуцький міськмолокозавод" просив розгляд справи здійснювати без участі їхнього представника.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю. Також, на підставі ст.221 ГПК України представник позивача подав заяву (вх.№01-55/4190/18 від 23.04.2018р.), в якій просить вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки докази, що підтверджують розмір судових витрат, не можуть бути подані у зв'язку з тим, що сторонами договору про надання правової допомоги можуть бути підписані акти приймання-передачі наданих послуг лише після фактичного закінчення розгляду справи та відповідно проведені остаточні розрахунки, а також просить провести розгляд питання про розподіл судових витрат без участі представника позивача.

Відповідач та його представник позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. Крім цього, явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

З огляду на зазначене та з врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників третіх осіб.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

21.03.2017 року між третьою особою на стороні позивача ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» (замовник) та позивачем ТОВ «Гувер» (перевізник) було укладено договір про перевезення вантажів (сировини) автомобільним транспортом №000027739.

За умовами п. 1.1 даного договору перевізник зобов'язується надати замовникові послуги з організації та здійснення перевезення сировини, а замовник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити надані послуги.

На виконання умов договору перевезення та на підставі товарно-транспортної накладної б/н від 26.07.2017р., водій позивача ТОВ «Гувер» ОСОБА_5 26.07.2017р. здійснював перевезення молока автомобілем DAF FT XF 95/430, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з причепом-цистерною Everlast, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у кількості 21300,00кг, з села Бугаївка Харківської області до міста Кременчук Полтавської області.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №026420 від 26.07.2017р. о 17 год. 45 хв. на 463 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» водій -ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача), керуючи транспортним засобом Renault Magnum, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить відповідачу - ФОП Панечко С.П., не вибрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем DAF FT XF 95/430, який рухався в попутному напрямку. При ДТП постраждалих немає, автомобілі отримали механічні пошкодження; власники зазнали матеріальних збитків (а.с.37, том 1).

До протоколу про адміністративне правопорушення додається схема місця ДТП , яка сталася 26.07.2017р. о 17 год. 45 хв., в якій, в графі «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» серед іншого заначено: «Деформація технічних кранів для зливу молока, розірвані технічні труби та втрачено 21 тона 300 кг молока, згідно накладної б/н від 26.07.2017р.». ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з даною схемою ознайомлені та підтвердили дані про пошкодження транспортних засобів, про що свідчать їхні підписи на схемі місця ДТП (а.с.38-40, том 1).

Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 договору про перевезення вантажів (сировини) перевізник і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань цим договором, несуть матеріальну відповідальність, згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування при перевезенні вантажу у розмірі нанесеної фактичної шкоди.

Втрата молока в кількості 21300кг підтверджується актом від 27.07.2017р., в якому зазначено, що внаслідок ДТП, що сталася на автошляху «Київ-Харків-Довжанський» з вини третьої сторони, весь вантаж молока було втрачено. Даний акт підписано директором ТОВ «Гувер» та регіональним керівником групи з розвитку закупівлі молока ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» та скріплено печатками.

Як вбачається з бухгалтерської довідки від 26.07.2017р. при транспортуванні сировини 26.07.2017р. перевізником ТОВ «Гувер» сталася ДТП, в результаті якого відбулася втрата молока в розмірі 21300тон, що в грошовому еквіваленті становить 180743,57грн. (а.с.23, том 1).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.1 ст. 909 ЦК України та до п. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 624 ЦК України та ст. 314 ГК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до п.2 ст. 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

В силу ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» пред'явлено ТОВ «Гувер» претензію про відшкодування збитків №424 від 01.08.2017р., в якій ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» просив перевізника ТОВ «Гувер» відшкодувати збитки в розмірі 180743,57грн. з ПДВ, завдані підприємством позивача ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» у строки, визначені умовами п. 7.2 договору, шляхом перерахування грошових коштів у вказаному розмірі на поточний рахунок ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» (а.с.22, том 1).

На виконання даної претензії, позивач ТОВ «Гувер» перерахував ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» збитки в розмірі 180743,57грн., що підтверджується платіжними дорученнями №306 від 05.09.2017р., №375 від 19.09.2017р., №486 від 08.11.2017р., №511 від 14.11.2017р. та №729 від 28.12.2017р. (а.с.24-28, том 1).

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 22.08.2017р. у справі №635/4382/17, яка набрала законної сили 02.09.2017р., ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340грн. (а.с.36, том 1).

Оскільки, позивачем відшкодовано шкоду у розмірі 180743,57грн. завдану водієм автомобіля Renault Magnum, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_4, то в силу положень статті 1191 ЦК України, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію автомобіля Renault Magnum, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, НОМЕР_6 власником даного автомобіля є відповідач Панечко Сергій Петрович (а.с.31, том 1), який 28.08.1996р. зареєстрований, як фізична особа-підприємець, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, номер запису:НОМЕР_5 та здійснює діяльність за кодом КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний) (а.с.32-33, том 1). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - водій ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з Панечком С.П., а тому саме відповідач - ФОП Панечко С.П. зобов'язаний відшкодувати збитки завдані в результаті ДТП, оскільки остання сталася з вини його працівника - водія ОСОБА_4

В зв'язку з цим, 23.11.2017р. на адресу ФОП Панечко С.П. була направлена претензія №23-/11про відшкодування шкоди в сумі 180743,57грн. У відповіді на претензію від 11.01.2018р. відповідач ФОП Панечко С.П. зазначив, що вважає за неможливе вирішити порушене питання, оскільки як у претензії, так і в додатках до неї відсутні належні та допустимі докази щодо тієї частини спричиненої та відшкодованої шкоди, яка відшкодована позивачем - ТОВ «Гувер» третій особі - ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод».

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержанні нею доходу, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пунктом 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Матеріали справи свідчать про наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; збитків та їх розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

На день розгляду справи в суді у матеріалах справи відсутні будь-які докази виплати відповідачем відшкодування в добровільному порядку в розмірі 180743,57грн.

Твердження відповідача про те, що згідно схеми місця ДТП ніде не значиться про те, що з цистерни молоковоза витекло молоко, окрім як з пояснень ОСОБА_5 та про те, що на самій схемі графічно не зображено втраченого молока, спростовуються схемою місця ДТП, на зворотній стороні якої в графі «Перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП» заначено: «Деформація технічних кранів для зливу молока, розірвані технічні труби та втрачено 21 тона 300 кг молока, згідно накладної б/н від 26.07.2017р.». (а.с.38-40, том 1).

Крім того, згідно з п.3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів ДТП затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об'єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об'єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Тобто, на схемі місця ДТП мають бути графічно зображені об'єкти (в т.ч. рідини), які могли стати причиною дорожньо-транспортної пригоди, а не її наслідком.

Частиною 2 розділу II даної Інструкції передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії БР №026420 від 26.07.2017р. підписаний обома водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та не містить зауважень щодо його змісту.

Також, у відзиві на позовну заяву та у судових засіданнях відповідач вказував на недоведеність позивачем факту втрати молока у такій кількості та відповідно розміру завданих збитків, що були спричинені внаслідок ДТП та наявності права власності у ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» на втрачений вантаж, однак, дані твердження спростовуються наданими на адвокатський запит представника позивача договору постачання молока коров'ячого незбираного №25122 від 29.09.2016р., укладеного між ПАТ Кременчуцький міськмолокозавод» та ТОВ «СК Восток» з додатками до нього, товарно-транспортною накладною від 26.07.2017р., зведеним реєстром виплат СК «Восток» з 16.07.2017р. по 31.07.2017р., а також актом від 27.07.2017р. та бухгалтерською довідкою від 26.07.2017р. (а.с. 21, 23, том 1, 4-28, том 2).

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем належним чином обґрунтовано розмір збитків та надано належні докази протиправної поведінки ОСОБА_4, який працював на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди у відповідача - ФОП Панечка С.П., докази наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою ОСОБА_4 та спричиненням ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» матеріальної шкоди, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виплати відповідачем відшкодування в добровільному порядку, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми завданих збитків в порядку регресу в розмірі 180743,57грн., обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 202, 221, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ФОП Панечка Сергія Петровича (ІПН НОМЕР_4) на користь ТОВ «Гувер» () 180743грн. 57коп. збитків.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 07.05.2018 р. о 16:00год. у приміщенні господарського суду за адресою: м.Луцьк, пр. Волі, 54 в залі судових засідань №209.

Явку представників сторін в судове засідання визнати на їх розсуд.

Встановити позивачу строк до 30.04.2018р. для надання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 27.04.2018р.

Суддя О. Г. Слободян