УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

20.04.2018Справа № 910/3440/18

За позовомОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Святошинський-2"
до1. Київської міської ради
2. Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні:
позивача:1. Народного депутата України Левченка Юрія Володимировича
2. Публічного акціонерного товариства СКТБ "Комплекс"
відповідачів:3. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання недійсним договору оренди
Суддя Бойко Р.В.

Представників сторін:

від позивача:Бойко М.М.
від відповідача 1:Безносик А.О., Перепелицін К.М.
від відповідача 2:Клименко О.А.
від третьої особи 1:Левченко Ю.В., ОСОБА_6
від третіх осіб 2, 3:без виклику

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Святошинський-2" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд", в якому просить визнати недійсним укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки площею 0,4975 га, кадастровий номер 0:75:225:0108, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №53, зокрема, з тих підстав, що:

- вказаний договір був укладений в супереч встановленій ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забороні передавати (надавати) земельні ділянки із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану території;

- вказаний договір був укладений за відсутності нотаріально посвідченої письмової згоди землекористувача - ВАТ "СКТБ "Комплекс" на вилучення земельної ділянки чи її частини із його користування;

- спірна земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку №2 по провулку Святошинському у м. Києві, однак передання її під забудову відповідачу-2 відбулось без погодження мешканців вказаного будинку (членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Святошинський-2").

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/3440/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.04.2018.

В судовому засіданні 20.04.2018 представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить постановити ухвалу, якою заборонити Київській міській раді та посадовим особам Київської міської ради вчиняти дії, спрямовані на поновлення дії договору оренди земельної ділянки площею 0,4975 га, із кадастровим номером :75:225:0108, по вул. Святошинській у Святошинському районі м. Києва, який було укладено 20 березня 2015 року між Київською міською радою та Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за №53, а також заборонити Київській міській раді вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу земельної ділянки площею 0,4975 га, із кадастровим номером :75:225:0108, в користування будь-яким третім особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в судовому засіданні 20.04.2018, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи звернення з даною заявою до суду позивач зазначає, що на сьогоднішній день Київською міською радою та Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" вчиняються дії, направлені на продовження дії оскаржуваного в даній справі договору оренди земельної ділянки, що за наслідками реалізації таких дій надасть змогу відповідачу 2 розпочати будівництво житлового будинку на спірній земельній ділянці та унеможливить досягнення мети звернення з даним позовом до суду.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

В даному випадку, необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовується заявником тим, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за яким відповідачем 2 отримано право забудови спірної земельної ділянки, а тому невжиття зазначених заходів забезпечення позову може призвести до продовження дії оскаржуваного договору та як наслідок початку відповідачем 2 її забудови, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і зробити неможливим ефективний захист суб'єктивних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду з даним позовом, а саме, встановлення незаконності передачу в оренду відповідачу 2 спірної земельної ділянки.

В той же час, саме лише посилання заявника на відповідні обставини, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, за приписами статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, матеріали справи та заяви про забезпечення позову не містять доказів як вчинення відповідачами дій, спрямованих на продовження строку дії оскаржуваного договору, так і дій відповідача 1 щодо передачі спірної земельної ділянки в користування третім особам.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Більш того, суд відзначає, що сам по собі обраний позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій щодо продовження строку дії оскаржуваного договору ніяким чином не вказує на можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, адже у випадку задоволення позову оскаржуваний договір буде визнано недійсним з моменту його вчинення, тобто, буде встановлена відсутність правових підстав для користування відповідачем 2 спірною земельною ділянкою на підставі такого правочину, на що ніяким чином не впливає строк його дії (в т.ч. вчинення сторонами дій щодо його продовження).

Що ж до посилань позивача на те, що продовження строку дії оскаржуваного договору надасть змогу відповідачу 2 розпочати забудову спірної земельної ділянки, то суд, відзначає, що в даному випадку такі підстави також не є безпосередньо пов'язаними з предметом спору у даній справі, а відтак, і не можуть в силу приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України бути правовою підставою для вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Отже, заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених прав і інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Святошинський-2" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені положеннями ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 23.04.2018.

Суддя Р.В. Бойко