ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3876/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3876/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер», м. Київ

до фізичної особи-підприємця Блажевич Людмили Миколаївни,

м. Бровари

про стягнення 8 400,00 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Блажевич Людмили Миколаївни (відповідач) про стягнення 8 400,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо повернення отриманого на підставі Договору поставки продукції № 310343 від 30.05.2013 майна, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 8 400,00 грн. вартості неповернутої зворотної тари.

Ухвалою суду від 26.12.2017 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» залишено без руху; запропоновано заявнику, у визначені строки, усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.01.2018 порушено провадження у справі № 911/3876/17, розгляд заяви за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні призначений на 31.01.2018.

Ухвалами суду від 31.01.2018, 14.02.2018 підготовче засідання у справі № 911/3876/17 було відкладено.

Ухвалою суду від 12.03.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/3876/17, справу призначено до розгляду по суті на 28.03.2018.

Ухвалою суду від 28.03.2018 розгляд справи по суті було відкладено на 11.04.2018.

В судовому засіданні 31.01.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові. В судові засіданні 14.02.2018, 12.03.2018, 28.03.2018, 11.04.2018 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач або його представник в судові засідання 31.01.2018, 14.02.2018, 12.03.2018, 28.03.2018, 11.04.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надіслав. Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення щодо вручення відповідачу ухвали суду від 12.03.2018. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством зв'язку, зокрема, з посиланням на закінчення терміну зберігання, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні 31.01.2018, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (позивач, постачальник) та фізичною особою-підприємцем Блажевич Людмилою Миколаївною (відповідач, покупець) укладений Договір поставки продукції № 310343, відповідно до умов п.п. 1, 2, розділу І якого постачальник зобов'язався поставляти продукцію покупцю, згідно із замовленням, а покупець зобов'язаний своєчасно приймати таку продукцію, оплачувати її вартість та повернути тару, у строки визначені договором.

Під терміном продукція у даному договорі розуміється пиво у пляшках, банках та кегах, напої безалкогольні, напої слабоалкогольні, мінеральні води, мінеральні ароматизовані води, вода питна, що вироблені ПАТ «Оболонь», ДП ПАТ «Пивоварня Зіберта», ПАТ «Охтирський пивоварний завод», ПАТ «Красилівське», ПАТ «Бершадський пиво комбінат», ПАТ «Савестопольський пиво безалкогольний завод».

Пунктом 1 розділу ІІ договору визначено, що постачальник передає в тимчасове користування ящики, піддони, кеги та балони (зворотна тара) покупцю відповідно до переліку та виключно в межах лімітів передачі зворотної тари, погоджених сторонами у додатку № 2 до договору, а покупець зобов'язується повернути зворотну тару в строк та на умовах, визначених договором. Пляшка, в якій міститься продукція, що продається покупцю не є зворотною тарою.

Відповідно до п.п. 6, 8 розділу ІІ договору, покупець зобов'язаний повертати постачальнику 100 % від поставленої кількості: кеги, вуглекислотні балони, ящики, піддони. Вся зворотна тара повинна бути повернута покупцем, в термін не більше 20 діб з дня отримання продукції. Кеги, в термін не більше 7 діб для теплих місяців та 14 діб для прохолодних місяців; вуглекислі балони, в термін не більше 30 діб. Покупець зобов'язується, протягом 1 календарного дня повернути наявні залишки зворотної тари в разі: демонтажу обладнання для розливу пива; письмової вимоги постачальника, якщо покупцем порушено умов договору або є загроза схоронності переданої зворотною тари; дострокового припинення або розірвання договору.

Якщо зворотна тара при поверненні має механічні пошкодження (деформацію) та виключає її подальше використання, вона не приймається постачальником про що складається відповідний акт.

Пунктом 4 розділу ІІІ договору визначено, що розрахунковим документом за повернену зворотну тару є накладна на повернення зворотної тари з відміткою постачальника.

Умовами п. 6 розділу І договору визначено, що договір вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку його дії не повідомить іншу про бажання розірвати договір або укласти новий, він вважається кожен раз продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Так, на підставі Договору поставки продукції № 310343 від 30.05.2013 та акту приймання-передачі № 1 від 10.12.2013 відповідачу було передано товарно-матеріальні цінності, а саме - кега Об. 30 л., вартістю за 1 шт., без ПДВ, 1 166,67 грн.; кега Об. 50 л., у кількості 4 шт., вартість - 1 166,67 грн.; балон 10 л., у кількості 1 шт., вартістю - 1 000,00 грн.; балон 40 кг., вартістю 650,00 грн.

Також, на підставі Договору поставки продукції № 310343 від 30.05.2013 та акту приймання-передачі № 2 від 01.05.2014 відповідачу було передано товарно-матеріальні цінності, а саме - кега Об. 30 л., вартістю за 1 шт., без ПДВ, 1 166,67 грн.; кега Об. 50 л., у кількості 2 шт., вартістю - 1 166,67 грн.; балон 10 л., вартістю - 1 000,00 грн.; балон 40 кг., вартістю 650,00 грн.

Акти приймання-передачі № 1 від 10.12.2013 та № 2 від 01.05.2014 підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками позивача та відповідача.

Однак, як стверджує позивач, у строки, визначені договором, відповідачем не здійснено повернення зворотної тари, у зв'язку з чим товариством з обмеженою відповідальністю «Кушнер» було направлено на адресу фізичної особи-підприємця Блажевич Л.М. претензію № 159-17 від 15.09.2017 про повернення в десятиденний строк, з моменту отримання даної претензії, зворотної тари.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач звертається з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 8 400,00 грн. вартості неповернутого майна.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач або його представник в судові засідання не з'явився, відзиву на позов, доказів повернення обладнання або відшкодування його вартості на користь позивача суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості неповернутої зворотної тари в розмірі 8 400,00 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Блажевич Людмили Миколаївни (07404, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кушнер» (02192, м. Київ, вул. Миропільська, 4, ) 8 400 (вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. заборгованості та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 27.04.2018.

Суддя О.О. Христенко