ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" квітня 2018 р.                      Справа № 911/618/18

Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву та додані до неї матеріали

за заявою Дочірнього підприємства „Савсервіс столиця”, (03115, вул. Миколи Краснова, 27, м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „УБК „Євробуд”, (07802, вул. Привокзальна, 62А, смт Бородянка, Бородянський район, Київська область)

про видачу судового наказу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство „Савсервіс столиця” звернулось в господарський суд Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до ТОВ „УБК „Євробуд” про стягнення основної заборгованості у розмірі 5 770, 61 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником свого обов’язку щодо сплати у повному обсязі за товар згідно з договором поставки № 7158 від 21.01.2014 р.

Розглянувши заяву заявника про видачу судового наказу у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вказана заява є такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

2. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

3. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

4. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 148 цього ж кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

2. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 3 ст. 150 цього ж кодексу передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 151 цього ж кодексу передбачено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно з п.п. 2-1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір” розмір ставки судового збору із заяв про видачу судового наказу, що подаються до господарського суду, становить 0, 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського процесуального кодексу України, Закону України „Про судовий збір” та інших нормативно-правових актів, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством України не передбачено випадку повернення сплаченого судового збору у разі відмови заявнику у видачі судового наказу, а передбачено лише можливість у разі пред’явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження зарахування суми судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

До вказаної заяви додано платіжне доручення № 495 від 01.03.2018 р. про сплату судового збору на суму 176, 20 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у березні 2018 р. Дочірнє підприємство „Савсервіс столиця” вже зверталось в господарський суд Київської області із заявою № 43 від 28.02.2018 р. про видачу судового наказу за вимогами до ТОВ „УБК „Євробуд” про стягнення основної заборгованості у розмірі 5 770, 61 грн, 841, 37 грн пені, 273, 95 грн 3 % річних, 1 364, 55 грн втрат від інфляції, що виникли внаслідок невиконання боржником свого обов’язку щодо сплати у повному обсязі за товар згідно з договором поставки № 7158 від 21.01.2014 р.

До такої заяви № 43 від 28.02.2018 р. про видачу судового наказу заявником вже було додано вищевказане платіжне доручення № 495 від 01.03.2018 р. про сплату судового збору на суму 176, 20 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.03.2018 р. у справі № 911/474/18 за заявою Дочірнього підприємства „Савсервіс столиця” до ТОВ „УБК „Євробуд” про видачу судового наказу відмовлено Дочірньому підприємству „Савсервіс Столиця” в задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ „УБК „Євробуд” 5 770, 61 грн боргу, 841, 37 грн пені, 273, 95 грн 3 % річних, 1 364, 55 грн втрат від інфляції за договором поставки № 7158 від 21.01.2014 р.

За таких обставин, судовий збір, сплачений Дочірнім підприємством „Савсервіс столиця” за подання у березні 2018 р. заяви № 43 від 28.02.2018 р. про видачу судового наказу за вимогами до ТОВ „УБК „Євробуд” про стягнення основної заборгованості у розмірі 5 770, 61 грн, 841, 37 грн пені, 273, 95 грн 3%річних, 1 364, 55 грн втрат від інфляції згідно з платіжним дорученням № 495 від 01.03.2018 р. на суму 176, 20 грн, був справлений та зарахований до Державного бюджету України за розгляд господарським судом Київської області вищевказаної заяви.

Належного доказу, що б підтверджував сплату заявником судового збору у встановлених порядку і розмірі (176, 20 грн), заявником до даної заяви не додано.

Крім того, як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, до вказаної заяви заявником не додано у повному обсязі всіх доказів, що б підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме копії у повному обсязі всіх видаткових накладних до договору поставки № 7158 від 21.01.2014 р., а саме видаткових накладних № 81271760 від 30.05.2016 р. (відсутня 2 сторінка), № 81285500 від 30.05.2016 р. (відсутня 2 сторінка), № 81285498 від 30.05.2016 р. (відсутня 3 сторінка), що не відповідає вимогам ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, і відсутність яких не підтверджує наявність і виникнення у заявника вищевказаної грошової вимоги до боржника на заявлену суму.

Статтею 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

2. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

3. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

4. Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

5. Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Відповідно до ст. 153 цього ж кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

2. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про відмову заявнику у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 147, 148, 152, 153, 233 – 235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у задоволенні заяви № 43 від 23.03.2018 р. (вх. № 642/18 від 28.03.2018 р.) Дочірнього підприємства „Савсервіс столиця” про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю „УБК „Євробуд” про стягнення основної заборгованості у розмірі 5 770, 61 грн за договором поставки № 7158 від 21.01.2014 р.

2.          Роз’яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

3.          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя                                 В.М.Бацуца