РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2018 Справа № 910/2715/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»

про відшкодування шкоди в розмірі 5 876,70 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Храмов М.М. - представник (довіреність № 25 від 01.01.2018),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2018 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна», відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 5 876,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків № 250590878.14 від 12.05.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1188 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ПрАТ «СК «Україна», позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з останнього суму сплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 5 876,70 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.03.2018, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, порушено провадження у справі № 910/2715/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.04.2018.

У судовому засіданні 19.04.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та правомірними, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

12.05.2014 між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (страховиком) та товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (далі - ТОВ «Перша лізингова компанія», страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків № 250590878.14 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1.

05.03.2015 по вул. Окіпної Раїси (Раскової Марини) у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та вантажної цистерни марки MAN TGA 18.430, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 09.04.2015 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно з наявним у матеріалах справи рахунком СТО (ФОП Ярошенко О.А.) № Я000000228 від 07.04.2015 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, склала 10 437,34 грн.

Позивачем був складений страховий акт № 128045 від 28.04.2015 на суму страхового відшкодування 6 376,70 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування страховик - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатив на користь страхувальника та вигодонабувача - ТОВ «Перша лізингова компанія» грошові кошти в загальному розмірі 6 376,70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3554 від 30.04.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ «СК «Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 5554691.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв'язку з укладенням полісу АІ № 5554691 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля марки MAN TGA 18.430, державний номерний знак НОМЕР_2.

Позивач не долучив до матеріалів справи доказів звернення до відповідача з вимогою про відшкодування останнім суми страхової виплати, сплаченої позивачем на користь вигодонабувача - ТОВ «Перша лізингова компанія» на підставі договору добровільного страхування № 250590878.14 від 12.05.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого за умовами вказаного договору транспортного засобу - FORD Focus, державний номерний знак НОМЕР_1.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що згідно з роз'ясненнями, наведеними в оглядовому листі Вищого господарського суду України № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування», страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами договору добровільного страхування № 250590878.14 від 12.05.2014 розмір франшизи по такому страховому ризику, як ДТП, становить 0,00 грн., а за умовами полісу АІ № 5554691 - 500,00 грн. Крім того, судом встановлено, що позивач самостійно зменшив суму страхової виплати, яку просить стягнути з відповідача, на суму франшизи. Таким чином, заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 5 876,70 грн. є обґрунтованою, та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 5 876,70 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г, ідентифікаційний код 30636550) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, ідентифікаційний код 16285602) грошові кошти в розмірі 5 876,70 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят шість грн. 70 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.04.2018.

Суддя О.Г. Удалова