ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4370/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Хрещатик",

представник - Шульженко Д.Ю.

відповідач - Комунальне підприємство "Київський метрополітен",

представник - Мирошніченко Т.О.

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017

у складі колегії суддів: Пашкіної С.А. (головуючий), Зубець Л.П., Сітайло Л.Г.

та на рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017

у складі судді Підченка Ю.О.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Хрещатик"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про стягнення 165 541, 75 грн,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 17.05.2015 між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик", правонаступником якого Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - ПАТ "КБ "Хрещатик"), та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (далі - КП "Київський метрополітен", Клієнт) укладено Договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 432 (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк відкриває Клієнту поточні рахунки відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах", затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами Банку (пункт 1.1 договору). Згідно із п. 2.2.1 договору, Клієнт зобов'язується сплачувати своєчасно плату за розрахунково-касове обслуговування по кожному поточному рахунку відповідно до "Тарифів ВАТ КБ "Хрещатик". Даний договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2006 року (пункт 9.1 договору). Згідно з пунктом 9.2 договору, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений строк. Кожна із сторін договору, продовженого на невизначений строк, може відмовитися від договору у будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за 30 днів.

2. 01.01.2008 між Банком та Клієнтом укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, розділ VIII договору було доповнено зокрема пунктом 8.3, яким передбачено, що Банк власними силами та засобами в погоджені дні і години здійснює збирання готівкових коштів у клієнта та доставляє їх до каси Банку. Банк проводить приймання готівкових коштів і здійснює своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта, а клієнт сплачує плату за надані послуги Банку в розмірі і строки, що передбачені цією додатковою угодою. Відповідно до пункту 8.3.12 Додаткової угоди № 4 оплата послуг Банку за збирання готівкових коштів Клієнтом проводиться один раз на місяць 30 (31) числа, шляхом перерахування з рахунку Клієнта на рахунок Банку не пізніше 7 (сьомого) робочого дня з дати оформлення Банком дебетового повідомлення.

3. Відповідно до пункту 8.3.11 Договору в редакції Додаткової угоди № 25 від 06.11.2013 за послуги по збиранню готівкових коштів клієнт з 01.11.2013 року сплачує Банку абонентську плату в розмірі фіксованої абонентської плати 148 000 грн на місяць.

4. 30.04.2015 між Клієнтом та Банком укладено Додаткову угоду № 33 до Договору, відповідно до якої Банк встановлює Клієнту індивідуальні тарифи відповідно до Додатку № 1 терміном дії з 30.04.2015 по 30.04.2016. Відповідно до Додатку № 1 абонплата за розрахунково-касове обслуговування становить 250 грн в місяць та абонплата за надання послуг по інкасації - 148 000 грн в місяць.

5. 04.04.2016 КП "Київський метрополітен" надіслав Банку лист за № 212-НДФ, в якому просив призупинити інкасування грошової виручки починаючи з 05.04.2016.

6. 28.04.2016 КП "Київський метрополітен" отримало від ПАТ "КБ "Хрещатик" дебетове повідомлення від № 0/22/45 на суму 148 000 грн на сплату абонентської плати за послуги інкасації за квітень 2016 року.

7. 06.05.2016 Клієнт направив листа ПАТ "КБ "Хрещатик", в якому клієнт погодився розрахуватися за послуги інкасації лише за період з 30.03.2016 по 04.04.2016, оскільки КП "Хрещатик" призупинив інкасування грошової виручки з 05.04.2016.

8. 05.01.2017 на адресу КП "Київський метрополітен" Банком повторно було направлено листа № 2-5/1/27, із вимогою сплатити заборгованість, у відповідь на який клієнт повторно відмовився сплатити заборгованість у повному обсязі у зв'язку із припиненням надання послуг з інкасування за ініціативою клієнта.

Обґрунтування позову та заперечень на позовні вимоги

9. 20.03.2017 ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулося до Господарського суду з позовом до КП "Київський метрополітен" про стягнення боргу в сумі 165 541,75 грн, з яких 148 000 грн абонентської плати за послуги по збиранню готівкових коштів, 200 грн абонентської плати за розрахунково-касове обслуговування, 3 707,35 грн плати за порушення грошового зобов'язання та 13 634,40 грн інфляційних втрат.

10. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням КП "Київський метрополітен" своїх зобов'язань за Договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування в частині сплати абонентської плати за надані Банком послуги.

11. У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що визнає частково позовні вимоги лише щодо стягнення основної заборгованості за період з 01.04.2016 по 04.04.2016 у сумі 19 436,07 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог КП "Київський метрополітен" заперечувало з тих підстав, що в період з 05.04.2016 по 30.04.2016 послуги з інкасування грошової виручки Банком фактично не надавалися, а тому у відповідача відсутні підстави для оплати таких послуг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

12. 02.06.2017 рішенням Господарського суду міста Києва позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Рішення мотивовано невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору, а вимоги щодо стягнення 3 % річних та інфляційних задоволено на підставі статі 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. 10.07.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. Апеляційний господарський суд погодився із висновками суду першої інстанції та крім того зазначив, що лист Клієнта від 04.04.2016 № 212-НДФ про припинення інкасування грошової виручки не може підтверджувати припинення договору, оскільки умовами договору не передбачено його припинення в односторонньому порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

14. 10.11.2017 КП "Київський метрополітен" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по абонплаті в сумі 19 436,07 грн, в інший частині позовних вимог відмовити.

15. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Касаційна скарга КП "Київський метрополітен" мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми статей 525, 526 Цивільного кодексу України, оскільки Договором не передбачено обов'язок Клієнта оплачувати послуги за період, коли вони фактично не надавалися у зв'язку із відмовою Клієнта від них.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

17. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

17.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

17.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

17.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

18. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. Цивільний кодекс України

19.1. Стаття 901. Договір про надання послуг

1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

19.2.Стаття 902. Виконання договору про надання послуг

1. Виконавець повинен надати послугу особисто.

2. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

19.3.Стаття 903. Плата за договором про надання послуг

1. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

2. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

19.4.Стаття 904. Відшкодування виконавцеві фактичних витрат за договором про безоплатне надання послуг

1. За договором про безоплатне надання послуг замовник зобов'язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

2. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у випадках, коли неможливість виконати договір про безоплатне надання послуг виникла з вини замовника або внаслідок непереборної сили.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

21. Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "КБ "Хрещатик" про стягнення з КП "Київський метрополітен" абонентської плати за розрахункове касове-обслуговування та абонентської плати за послуги по збиранню грошових коштів за договором від 17.05.2006, укладеного між сторонами. Отже, предметом дослідження є питання виконання сторонами зобов'язань за договором, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Згідно з приписами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Тобто оплата замовником проводиться за фактично надані послуги, якщо сторони не домовились про інше.

22. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач листом від 04.04.2016 № 212-НДФ просив позивача призупинити надання послуг з інкасування грошової виручки з кас станцій метрополітену, починаючи з 05.04.2016. Положення статті 903 Цивільного кодексу України передбачають оплату наданих послуг, що унеможливлює висновок про наявність підстав для стягнення абонементної плати за договором без фактичного надання таких послуг. Однак обставини виконання або не виконання в період з 05.04.2016 по 30.04.2016 банком послуг, від яких відмовився відповідач листом від 04.04.2016, з інкасування виручки в порядку, визначеному Додатковою угодою № 4 від 01.01.2008 та Додатковою угодою № 25 від 25.11.2013, як підстави для оплати таких послуг, судами не досліджувалась взагалі.

23. Крім того, судами першої та апеляційної інстанції не надано жодної оцінки доводам відповідача про те, що ним визнано частково позовні вимоги в частині оплати послуг з інкасування за період з 01.04.2016 по 04.04.2016 в сумі 19 436,07 грн. Також судами помилково залишено поза увагою приписи частини другої статті 903 Цивільного кодексу України, відповідно до яких у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

24. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає передчасними висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог в повному обсязі. З огляду на викладене висновки судів про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних також є передчасними, оскільки знаходяться в залежності від основного зобов'язання.

25. Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, № 22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014, Богатова проти України, № 5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, № 49684/99, від 27.09.2001).

26. Водночас прийняті у справі рішення та постанова зазначеним вимогам не відповідають. Суди першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог статей 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) приймаючи оскаржувані рішення та постанову не дослідили в повному обсязі матеріали справи, не надали належної оцінки доводам сторін у справі та невірно застосували норми матеріального та процесуального права, з огляду на що дійшли передчасних та необґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про скасування прийнятих у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, з підстав порушення судами норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази.

40. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Комунального підприємства "Київський метрополітен" підлягає задоволенню частково, а прийняті у справі Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 309, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київський метрополітен" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2017 у справі № 910/4370/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

Л. Катеринчук