УХВАЛА

11 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8907/16

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г.,

перевіривши касаційні скарги ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017

у справі № 904/8907/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт"

до Приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ :

До Касаційного господарського суду у складі Верховного суду 21.03.2018 надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 /вх. №7262/2018 від 21.03.2018/ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16, яка була подана через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Крім того, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 03.04.2018 надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 /вх. № 7887/2018 від 03.04.2018/, аналогічна за змістом касаційній скарзі ПАТ ОСОБА_2 /вх. №7262/2018 від 21.03.2018/ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16.

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_2 /вх. №7262/2018 від 21.03.2018/ та касаційна скарга ОСОБА_2 /вх. № 7887/2018 від 03.04.2018/ подані на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16 та є аналогічні за змістом , колегія суддів дійшла висновку, про об"єднання в одне касаційне провадження, відповідно до ст.173 ГПК України, касаційних проваджень за касаційною скаргою ОСОБА_2 /вх. №7262/2018 від 21.03.2018/ та за касаційною скаргою ОСОБА_2 /вх. № 7887/2018 від 03.04.2018/ на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у справі № 904/8907/16 порушено провадження про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи". Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт" до боржника Приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи" в загальній сумі 4 974 508 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 23.02.2017. Розпорядником майна боржника Приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи" призначено арбітражного керуючого Андросову В.Є. Призначено попереднє засідання суду на 17.01.2017.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16 відмовлено гр. ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у справі № 904/8907/16.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Положеннями ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст. 287 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, ухвали місцевого господарського суду (зокрема, у справах про банкрутство) підлягають касаційному оскарженню тільки після перегляду цієї ухвали в апеляційному порядку та прийняття відповідної постанови. Відсутність же здійснення такого перегляду та відповідної постанови суду апеляційної інстанції виключає, відповідно до вимог ст. 287 ГПК України, оскарження такої ухвали суду першої інстанції в касаційному порядку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкриті касаційного провадження за касаційними скаргами гр. ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у справі № 904/8907/16, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України.

У відповідності до вимог ГПК України до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду може бути оскаржені касаційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2017 у справі № 904/8907/16.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційних скарг на відповідність вимогам ст.ст. 287 - 291 ГПК України Суд встановив, що подані скарги їм не відповідають, з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) ставку судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу господарського суду встановлено 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 762 грн. 00 коп.

Відтак, оскаржуючи у касаційному порядку ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 904/8907/16 про відмову у відкритті апеляційного провадження, ОСОБА_2 повинен був сплатити судовий збір у сумі 1 762 грн. за подання касаційної скарги на зазначену апеляційну ухвалу.

До поданих касаційних скарг гр. ОСОБА_2 не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, проте додано клопотання про звільнення або розстрочення його сплати частинами, чи перенести його сплату на більш пізніший строк, в обґрунтування якого скаржник посилається на те, що підприємство не виплачує заробітну плату, та у нього скрутне матеріальне положення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону України від 22.05.2015 №484-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч.2 ст.8 суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення або розстрочення його сплати частинами, чи перенести його сплату на більш пізніший строк не вбачається.

Оскільки до касаційної скарги ОСОБА_2 не додано доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме, у сумі 1762 грн., то касаційна скарга підлягає залишенню без руху у відповідності до ч.1 ст. 174 ГПК України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 292 ГПК України, у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, ОСОБА_2 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 762, 00 грн.

При цьому, слід зазначити, що листом Державної казначейської служби України від 01.12.2017 №16-08/1082-20145 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 0007, код класифікації доходів бюджету - 22030102.

Статтею 291 ГПК України передбачено, що особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Сторонами у справі про банкрутство згідно ст. 1 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут), іншими учасниками провадження є: сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності- боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 291 ГПК України, надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи листом з описом вкладення є обов'язком заявника касаційної скарги, а не суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 76, 77 ГПК України, належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Проте до матеріалів касаційних скарг гр. ОСОБА_2 не додано жодних доказів, які б підтверджували факт надіслання касаційної скарги позивачу та доданих до неї документів, які у нього відсутні.

Крім того, касаційні скарги не відповідають п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), відповідно до якого у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Так ГПК України покладає на заявника касаційної скарги обов'язок зазначати про порушення або неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Разом з тим зміст поданих касаційних скарг не містить обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За приписами п. 4 ч. 4 ст. 292 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) такими підставами є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Крім того, у прохальній частині касаційних скарг гр. ОСОБА_2 викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Оскільки касаційні скарги гр. ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 904/8907/16 залишенні без руху, то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження колегією суддів не розглядається.

Враховуючи викладене касаційні скарги гр. ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 904/8907/16 підлягають залишенню без руху з наданням заявнику строку на усунення недоліків, а саме, заявнику касаційної скарги необхідно надати Суду докази, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 762 грн. та надати докази, які підтверджують факт надіслання іншим учасникам справи копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234, 287-291, 292, п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України. ГПК України, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити гр. ОСОБА_2 у відкриті касаційного провадження за касаційними скаргами в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у справі № 904/8907/16.

2. Касаційні скарги гр. ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 904/8907/16 залишити без руху.

3. Надати гр. гр. ОСОБА_2 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме, надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду докази, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 762 грн. та докази, які підтверджують факт надіслання іншим учасникам справи копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Касаційного господарського суду Ткаченко Н.Г.

у складі Верховного Суду