номер провадження справи 27/17/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 Справа № 908/281/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Корнер Сервіс (69083 м. Запоріжжя, вул. Східна, 9, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Напіна (69600 м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-г, )

про стягнення 114 779 грн. 38 коп.

за участю

представників позивача: ОСОБА_1, ордер ЗП № 60157 від 20.03.2018 р.

представник відповідач: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

20.02.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Корнер Сервіс, м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Напіна, м. Запоріжжя, про стягнення грошових коштів в сумі 114 779 грн. 76 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 р., справу № 908/281/18 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 21.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/281/18, присвоєно справі номер провадження 27/17/18 та призначено підготовче судове засідання на 21.03.2018 р.

Справа № 908/281/18 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

21.03.2018 р. судом було проведено судове засідання у справі № 908/281/18 за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 21.03.2018 р. розгляд справи відкладався на 17.04.2018 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

У судовому засіданні 17.04.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 17.04.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві. Обґрунтовуючи позов ст.ст. 4-5, 12, 75, 162, 171 ГПК України, ст.ст. 849, 1212 ЦК України, умовами договору № 18-09/12 від 18.10.2012 р. просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 19.03.2018 р. на поштову адресу господарського суду надіслано відзив на позовну заяву (вх. № 08-08/5312/18 від 19.03.2018 р. міститься в матеріалах справи), з якого вбачається, що відповідач заперечує проти заявлених позивачем вимог. У відзиві відповідачем зазначено, що існує рішення Господарського суду Запорізької області, яке набрало законної сили, яким відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнер Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Напіна" про стягнення боргу в сумі 114779,76 грн. Тобто у позові з аналогічних підстав та аналогічного предмету спору, то вказаний позов підлягає залишенню без розгляду. Крім того, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнер Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Напіна» про стягнення 114 779 грн. 76 коп. підлягає залишенню без розгляду у зв'язку зі спливом строків позовної давності - 3 роки (сплили у липні 2016 року).

28.03.2018 р. до відділу автоматизованого документообігу суду, обробки та контролю виконання документів (канцелярія) позивач надав заперечення на відзив відповідача, зазначивши, що ані в господарському суді Запорізької області, ані в будь-якому іншому суді не порушено провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, спір із аналогічних з даним позовом підстав взагалі не розглядався судами України. У справі, що розглядалась у 2013 році та у справі, що зараз розглядається судом відрізняються правові підстави позову. Звертаючись до суду в 2013 році підставою позову був діючий договір підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 року. Наразі договірні відносини між ТОВ «Корнер сервіс» та ТОВ «Напіна» за договором підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 року є припиненими з 26.12.2017 року і відповідно ТОВ «Напіна» безпідставно користується нашими коштами. Із наведеного вбачається, що підставою позову 2013 року були кошти отримані на договірних відносинах. В даному ж позові підставою є безпідставно отримані відповідачем кошти. Крім того, факт припинення договірних відносин між сторонами відбувся 26.12.2017 року, тобто саме з цієї дати у нас з'явилось право звернутися до суду за захистом свого права.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Господарським судом встановлено, що 18.10.2012 р. між ТОВ «Корнер Сервіс» (замовник) та ТОВ «Напіна» (підрядник) укладено договір підряду № 18-09/12.

Відповідно д п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов'язався виконати роботи по благоустрою території, а замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх згідно даного договору .

Згідно п. 1.2 договору перелік та об'єми робіт, які виконуються по даному договору, визначаються договірною ціною.

Відповідно до п. 2.1 2.5 договору вартість робіт визначається у відповідності з державними будівельними нормами ДБН Д.1.1-1-2000. Сума Договору вкладає 803004,00 грн. (вісімсот три тисячі чотири грн., 00 коп.), в т.ч. ПДВ 133834 грн. 00 коп. (Відомість визначення договірної ціни наводиться в додатку до договору). Підрядник зобовязується приступити до виконання робіт протягом 3-х робочих днів з дня підписання договору та отримання авансу. Розрахунки між сторонами здійснюються в наступному порядку: Замовник оплачує Підряднику передоплату в розмірі 20 %. Залишок суми Замовник оплачує Підряднику протягом 2-х робочих днів після підписання акту виконаних робіт. Виконання робіт здійснюється тільки за фактом надходження грошових коштів. Підрядник та Замовник є платниками податку на прибуток на загальних підставах.

Умовами розділу 3 договору визначений порядок здавання та приймання робіт, а саме: здача-приймання після виконання робіт здійснюється у відповідності з діючими будівельними нормами та правилами, оформлюється актом виконаних робіт. Строк підписання акту виконаних робіт 5 календарних дня з моменту подання акту. У випадку отримання мотивованої відмови у підписанні акту приймання-передачі виконаних робіт, сторони складають двосторонній акт, в якому обумовлюють перелік необхідних доопрацювань та строки їх виконання. У разі виникнення обставин, які не залежать від Підрядника та перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, він може поставити перед Замовником питання про їх перегляд.

Відповідно до п. 5.1 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами своїх зобовязань.

До договору № 18-09/12 від 18.10.2012 р. була підписана договірна ціна на будівництво: благоустрій території, що здійснюється в 2012 році, що складена в цінах станом на 01.10.2012 р. Вид договірної ціни: тверда. В сього договірна ціна складає 803 004 грн. 00 коп. Протягом 2012-2013 року позивач здійснив оплату за договором на загальну суму 553 000 грн. 00 коп., а саме на суму 5000,00 грн. 18.10.2012 р., на суму 5000,00 грн. 19.10.2012 р., на суму 5000,00 грн. 22.10.2012 р., на суму 33000,00 грн. 29.10.2012 р., на суму 12000,00 грн. 31.10.2012 р., на суму 20000,00 грн. 05.11.2012 р., на суму 5000,00 грн. 20.11.2012 р., на суму 65000,00 грн. 28.11.2012 р., на суму 15000,00 грн. 11.12.2012 р., на суму 85000,00 грн. 12.12.2012 р., на суму 93000,00 грн. 28.12.2012 р., на суму 5000,00 грн. 08.01.2013 р., на суму 10000,00 грн. 09.01.2013 р., на суму 8000,00 грн. 18.01.2013 р., на суму 22000,00 грн. 04.03.2013 р., на суму 20000,00 грн. 06.03.2012 р., на суму 45000,00 грн. 24.04.2013 р., на суму 5000,00 грн. 25.04.2013 р., на суму 20000,00 грн. 28.05.2013 р., на суму 60000,00 грн. 01.06.2013 р., на суму 15000,00 грн. 06.08.2013 р., щ підтверджується звітами дебетових та кредитових операцій по рахунку позивача.

Відповідачем фактично за договором підряду виконано робіт на 438 220 грн. 62 коп., що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3 та актами приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в на загальну суму 438 220 грн. 62 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.12.2016 р. та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.11.2017 р. у справі 908/6293/15 встановлено, що ТОВ «Напіна» не виконала роботи за договором на суму 553 000 грн. 00 коп., а підтверджена вартість виконаних робіт складає 438 220 грн. 62 коп.

Отже, різниця між сумою сплаченого нами авансу коштів та сумою виконаних відповідачем робіт складає 114 779 грн. 76 коп.

26.12.2017 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відмову від договору з вимогою повернути різницю надмірно перерахованих коштів у сумі 114 779 грн. 76 коп., що підтверджується описом вкладення та квитанцією ДП «Укрпошта».

Позивач підтвердив, що повідомлення про відмову від позову не отримано відповідачем та повернулося позивачу.

Судом встановлено, що договір підряду було укладено на виконання договору про закупівлю робіт за державні кошти № 777/02072012 від 05.07.2012 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Корнер Сервіс та Управлінням капітального будівництва Запорізької обласної державної адміністрації.

Роботи за договором про закупівлю робіт за державні кошти № 777/02072012 від 05.07.2012 р. закінчені в повному обсязі, в наслідок чого не можуть виконуватися роботи і по укладеному між ТОВ Корнер Сервіс та ТОВ Напіна договору підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 р.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення зобовязань (цивільних прав та обовязків) є, зокрема, договір. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 173, 174 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

За своєю правовою природою та ознаками укладений між сторонами договір № 18-09/12 від 18.10.2012 р. є договором підряду. Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що на день розгляду справи у господарському суді, відповідач не повернув різницю надмірно перерахованих коштів у сумі 114 779 грн. 76 коп.

Заперечення відповідача щодо існування рішення господарського суду Запорізької області, яке набрало законної сили, яким відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Корнер Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Напіна" про стягнення боргу в сумі 114779,76 грн. з аналогічних підстав та аналогічного предмету спору та посилання на те, що договірні зобовязання виконані у 2013 році, то строки позовної давності почали рахуватися з 2013 року, а отже даний позов повинен бути залишений без розгляду, не приймаються судом, на підстав наступного:

У справі, що розглядалась у 2013 році та у справі, що зараз розглядається судом відрізняються правові підстави позову.

Так, звертаючись до суду в 2013 році підставою позову був діючий договір підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 року. Цей факт був встановлений в рішенні господарського суду Запорізької області від 10.02.2014 року, в мотивувальній частині якого зазначено: «Крім того, договір відповідно до п. 5.1 є діючим до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, тобто договірні відносини між сторонами не припинились».

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 ГК України зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

26.12.2017 року ТОВ «Корнер Сервіс» направило ТОВ «Напіна» повідомлення про відмову від Договору підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 року з вимогою повернути різницю надмірно перерахованих коштів у сумі 114 779, 76 грн. - що підтверджується описом вкладення та квитанцією ДП «Укрпошта».

Договірні відносини між ТОВ «Корнер сервіс» та ТОВ «Напіна» за договором підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 року є припиненими з 26.12.2017 року і відповідно ТОВ «Напіна» безпідставно користується коштами позивача у справі.

Із наведеного вбачається, що підставою позову 2013 року були кошти отримані на договірних відносинах. В даному ж позові підставою є безпідставно отримані відповідачем кошти.

У постанові № 6-79цс15 Верховний Суд України, розглядаючи справу, в якій досліджувалося питання співпадіння предмету та підстав позову, дійшов правового висновку, що незважаючи на відмову в позову, у разі якщо після ухвалення рішення у предметі позову, підставах позову, у складі й вартості майна, відбулися зміни, спір не є остаточно вирішеним та провадження в справі не підлягає закриттю.

В іншій постанові Верховного Суду України № 6-1133цс15 від 21.10.2015 року висловлений аналогічний правовий висновок про те, що суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням суду.

Таким чином, ані з огляду на чинне процесуальне законодавство, ані з огляду на практику Верховного Суду України позов не підлягає залишенню без розгляду з одних лише формальних підстав.

Факт припинення договірних відносин між сторонами відбувся 26.12.2017 р., тобто саме з цієї дати у нас з'явилось право звернутися до суду за захистом свого права.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 20.02.2018 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції № 299/08-07/18.

Отже, що позов подано в межах строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Позивач довів суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором підряду № 18-09/12 від 18.10.2012 р. в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного зясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Судом було досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи та надано оцінку всім доводам сторін.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Напіна, м. Запоріжжя грошових коштів в сумі 114 779 грн. 76 коп.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Корнер Сервіс, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю Напіна м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Напіна (69600 м. Запоріжжя, вул. Базова, 1-г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Корнер Сервіс (69083 м. Запоріжжя, вул. Східна, 9, ) 114 779 (сто чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят девять) грн. 38 коп. грошових коштів, 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати накази.

Рішення оформлено та підписано 27.04.2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Дроздова