КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2018 р. Справа№ 901/2026/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників

позивача: Булгаров О.О.

відповідача: Карандашов Я.О.

ДВС: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне

товариство "Чорноморнафтогаз"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 09.02.2018, винесену за результатами розгляду

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Южфлотсервіс"

про видачу дублікату виконавчих документів

за участю Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

у справі №901/2026/13 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Южфлотсервіс"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне

товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 593 786, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 було задоволено заяву позивача про видачу дублікатів наказів, а саме:

- вирішено видати дублікат наказу Господарського суду АРК у справі №901/2026/13 від 22.08.2013 про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 590 651,71 грн., у т.ч. 589 398,00 грн. основного боргу та 1 253,71 грн. 3% річних;

- вирішено видати дублікат наказу Господарського суду АРК у справі №901/2026/13 від 22.08.2013 про стягнення з відповідача на користь позивача 11 813,03 грн. витрат по сплаті судового збору;

- присуджено до стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України 53,86 грн. судового збору за видачу другого дубліката наказу.

При цьому місцевий господарський суд визнав поважними та доведеними обставини, щодо втрати оригіналів виконавчих документів у справі №901/2026/13.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 та відмовити у задоволенні заяви позивача.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 164, 174, 176, 177, 226, 233-238 Господарського процесуального кодексу України, п.19.4 Розділу Перехідних положень названого Кодексу в частині сплати позивачем, як заявником, судового збору при поданні заяви про видачу дублікатів судових наказів. Відповідач наголошував на відсутності належних доказів, які б свідчили про втрату виконавчих документів у даній справі, а також зазначав про те, що строк пред'явлення наказів до виконання на час подання позивачем заяви про видачу їх дублікатів вже сплинув, що унеможливлює видачу наказів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2018 для розгляду апеляційної скарги відповідача було сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та роз'яснено позивачу право подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Однак позивач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 апеляційну скаргу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.04.2018.

В судовому засіданні 26.04.2018 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача.

В судовому засіданні 26.04.2018 представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була ухвалена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання 26.04.2018 не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві судове засідання не була визнана обов'язковою, в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення представників сторін та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розглядати дану справу у відсутності представника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 26.04.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

На розгляді у Господарського суду Автономної Республіки Крим перебувала справа №901/2026/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Южфлотсервіс" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №1263 від 14.11.2012 у загальному розмірі 593 786,00 грн. (з них: 589 398,00 грн. - основний борг, 3 134,29 грн. - пеня, 1 253,71 грн. - 3% річних).

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2013 у справі №901/2026/13 позов було задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 589 398,00 грн. основного боргу, 1 253,71 грн. 3% річних та 11 813,03 грн. судового збору.

22.08.2013 на виконання вищезгаданого судового рішення було видано відповідні накази.

07.12.2015 та 28.09.2017 позивач, як стягувач, звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відновлення виконавчих проваджень №40037113 та №40037145 з оригіналами наказів.

Згідно з відповіддю Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві за результатами перевірки журналу реєстрації загальної кореспонденції Відділу було встановлено, що 07.12.2015 до Відділу стягувачем подано заяву про відновлення виконавчого провадження разом із оригіналом виконавчого документу. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 20.10.2017 зазначений виконавчий документ на виконанні у Відділі не перебуває. Відібрати пояснення у державного виконавця з приводу місцезнаходження виконавчого документу не виявляється можливим, у зв'язку із звільненням останнього із займаної посади. З урахуванням наведеного, позивачу, як стягувачу, запропоновано звернутися до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу.

У січні 2018 року позивач звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про видачу дублікату виконавчих документів у справі №901/2026/13, у зв'язку з втратою їх оригіналів. Зокрема, позивач посилався на те, що 07.10.2013 на підставі його заяв постановою Центрального відділу державної служби Сімферопольського міського управління юстиції було відкрито виконавчі провадження по примусовому стягненню боргу №40037145 та №40037113. Однак у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим названі виконавчі провадження було втрачено.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 було задоволено вищевказану заяву позивача про видачу дублікатів наказів, з посиланням на її обґрунтованість та доведеність належними доказами.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи.

Згідно з положеннями п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд, завершенням виконавчого провадження є такі дії державного виконавця (винесення органом державної виконавчої служби відповідної постанови), якими припиняється можливість вчинення ним дій у даному виконавчому провадженні, а тому державний виконавець вірно застосував положення п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, відповідно до якого рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження та п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, згідно з яким виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В процесі перегляду справи було з'ясовано, що виконавчі провадження №40037113 та №40037145, які було порушено до набрання законної сили редакцією Законом України "Про виконавче провадження", повинні здійснюватися у порядку, який діяв до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Відносно посилання відповідача на те, що позивач звернувся із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів після закінчення строку пред'явлення їх до виконання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно з наданими суду доказами та поясненнями, строк пред'явлення до виконання наказів, виданих на виконання рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2013 у справі №901/2026/13 перервався та не сплинув в зв'язку з пред'явленням останніх до виконання.

Ані місцевому господарському суду , ані суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про завершення виконавчих проваджень №40037113 та №40037145, відкритих для примусового виконання наказів Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі №901/2026/13.

З наведеного випливає, що позивач подав заяву про видачу дублікатів виконавчих документів до закінчення строку, встановленого для пред'явлення вказаних виконавчих документів у справі №901/2026/13 до виконання.

Колегія суддів погоджується з відповідачем в тому, що при поданні заяви про видачу дублікатів виконавчих документів позивачем було сплачено судовий збір лише за видачу одного наказу, хоча в своїй заяві він просив видати два накази. Водночас, як вірно зазначив у своїй ухвалі місцевий господарський суд, дана обставина не може слугувати підставою для відмови в задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих документів.

При цьому судом враховано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 18 Господарського процесуального кодексу України).

Окрім того, у разі, якщо факт недоплати судового збору виявлено судом вже під час розгляду відповідної заяви (скарги), то в такому випадку суд не позбавлений можливості стягнути суму недоплати із заявника (скаржника) в дохід Державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача місцевий господарський суд ухвалив стягнути з позивача 53,86 грн. недоплати за видачу другого екземпляра дубліката наказу у справі №901/2026/13.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на наявні в справі матеріали та пояснення сторін, а також з огляду на те, що строк пред'явлення наказів у справі №901/2026/13 до виконання не пропущений, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості заяви позивача про видачу дублікатів наказів Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.08.2013 у справі №901/2026/13.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми чинного процесуального законодавства, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 129, 269, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2018 у справі №901/2026/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №901/2026/13 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк

Повний текст постанови суду складено 27.04.2018