ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2018 Справа № 904/7195/17

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: Далія С.О., довіреність №278 від 21.02.2018, адвокат

від відповідача: Заворотинська А.С., довіреність №б/н від 24.04.2018, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 (суддя Назаренко Н.Г.; ухвалу постановлено о 10:38 год. у місті Дніпро, підписано 13.02.2018)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", м.Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 37691971,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 979810783,60 грн. за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент" про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNHL від 16.11.2005 в розмірі 37691971,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.06.2017 (25,9952120) складає 979810783,60 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 14117848,21 доларів США;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 16935057,42 доларів США;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4674553,81 доларів США;

- винагорода за кредитне обслуговування - 1250973,35 доларів США;

- штраф, фіксована частина та відсоток від ліміту - 713538,47 доларів США.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані посиланням на обставини неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань, що виникли із умов кредитного договору №DNНL від 16.11.2005 та додаткових угод до нього.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 (суддя Назаренко Н.Г.) призначено судову економічну експертизу.

Означену ухвалу мотивовано тим, що місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність обставин щодо призначення судової економічної експертизи для встановлення правильності розрахунків позивача.

Позивач (ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що не згодний з означеною ухвалою; вважає, що вона незаконна, винесена з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, що на його думку, призвело до ухвалення необґрунтованої і незаконної ухвали суду. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 про призначення судової економічної експертизи і направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні взаємно суперечливі докази, а надумані відповідачем суперечності, викладені в контррозрахунку, спростовуються виписками, а також з урахуванням того, що висновок експерта може бути замінений іншими засобами доказування (аналіз виписок та умов Договору), дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних не існує і відсутні підстави для призначення судової експертизи. Вважає, що суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів при розгляді справи по суті може самостійно здійснити аналіз умов Договору та доказів по справі (банківські виписки, меморіальні ордери та платіжні доручення, розрахунки, контррозрахунки), що віднесено до компетенції суду, й встановити наявність чи відсутність обставин, з якими ПАТ КБ "ПриватБанк" пов'язує необхідність стягнути заборгованість з ТОВ "Перспектива Інвестмент". Стверджує, що наявні у матеріалах докази взагалі не були досліджені судом першої інстанції для того, щоб переконатися в необхідності призначення судової економічної експертизи і суд послався на єдину підставу призначення судової економічної експертизи значний об'єм платіжних та розрахункових документів. Позивач вважає, що дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №DNHL від 16.11.2005 по тілу кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, пені та штрафу може бути встановлений на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у зв'язку з чим висновок суду про те що, висновок експерта неможливо замінити іншими засобами доказування, є помилковим та передчасним.

Відповідач (ТОВ "Перспектива Інвестмент") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами позивача і вважає ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 про призначення судової економічної експертизи законною та обґрунтованою. Просить відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін.

В обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу відповідач вказує, що судом правильно встановлено, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері, контррозрахунок, наданий відповідачем, значно відрізняється від розрахунку позивача. Зазначає, що основними завданнями експертизи документів фінансов-кредитних операцій, зокрема, є: визначення документальної обґрунтованості оформлення банківських операцій з відкриття рахунків, руху грошових коштів на рахунках; визначення документальної обґрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів. З посиланням на практику Європейського суду з прав людини відповідач стверджує, що призначена судом у даній справі судова експертиза, як один із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи складає невід'ємну частину судової процедури, та забезпечить дотримання встановлених пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прав відповідача на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В судовому засіданні 23.04.2018 оголошувалась перерва до 25.04.2018 о 10:00 год.

За результатами перегляду справи в судовому засіданні 25.04.2018 колегією суддів суду апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 було порушено провадження у справі №904/7195/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент" про стягнення заборгованості у розмірі 37691971,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 979810783,60 грн. за кредитним договором.

13.02.2018 до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи, обґрунтоване тим, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем, так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері.

На вирішення експерта відповідач просив поставити наступні питання:

- чи підтверджується документально факт надання ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитних коштів за кредитним договором №DNНL від 16.11.2005?

- чи відповідає розрахунок позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Перспектива Інвестмент" умовам кредитного договору №DNНL від 16.11.2005, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Перспектива Інвестмент"?

- у випадку невідповідності розрахунку позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Перспектива Інвестмент" за умовами кредитного договору №DNНL від 16.11.2005, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Перспектива Інвестмент", який є належний розмір позовних вимог?

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На розгляд експерту поставлено наступні питання:

1. Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості (по сплаті заборгованості по кредиту; заборгованості по процентам за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; винагороди за кредитне обслуговування; штрафу, фіксованої частини та відсоток від ліміту (т.1 а.с.13-32) позичальника - ТОВ "Перспектива Інвестмент" перед банком умовам укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент" та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" кредитного договору №DNНL від 16.11.2005 року (з урахуванням додаткових угод від 16.11.2015, 31.10.2006, 12.02.2008, 25.04.2008, 12.01.2009, 11.12.2009, 26.10.2010, 06.07.2011, 07.02.2013, 15.11.2013, 15.09.2015, 24.12.2015, 12.01.2016, 08.09.2016 до договору №DNНL від 16.11.2005), розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, Положенню про кредитування банку та вимогам законодавства ?

2. Чи відповідає метод нарахування банком заборгованості по процентам за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; винагороди за кредитне обслуговування; штрафу, фіксованої частини та відсоток від ліміту за кредитним договором №DNНL від 16.11.2005 (з урахуванням додаткових угод від 16.11.2015, 31.10.2006, 12.02.2008, 25.04.2008, 12.01.2009, 11.12.2009, 26.10.2010, 06.07.2011, 07.02.2013, 15.11.2013, 15.09.2015, 24.12.2015, 12.01.2016, 08.09.2016 до договору №DNНL від 16.11.2005) вимогам Положення про кредитування Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" ?

3. Чи відповідає розрахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по процентам за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; винагороди за кредитне обслуговування; штрафу, фіксованої частини та відсоток від ліміту умовам кредитного договору №DNНL від 16.11.2005 (з урахуванням додаткових угод від 16.11.2015, 31.10.2006, 12.02.2008, 25.04.2008, 12.01.2009, 11.12.2009, 26.10.2010, 06.07.2011, 07.02.2013, 15.11.2013, 15.09.2015, 24.12.2015, 12.01.2016, 08.09.2016 до договору №DNНL від 16.11.2005) та вимогам діючого законодавства з урахуванням фактичних дат виникнення та погашення заборгованості ?

4. Чи підтверджується документально та арифметично розрахунок ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по сплаті заборгованості по кредиту; заборгованості по процентам за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; винагороди за кредитне обслуговування; штрафу, фіксованої частини та відсоток від ліміту відповідача - ТОВ "Перспектива Інвестмент" перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" (т.1 а.с.13-32) за кредитним договором №DNНL від 16.11.2005 (з урахуванням додаткових угод від 16.11.2015, 31.10.2006, 12.02.2008, 25.04.2008, 12.01.2009, 11.12.2009, 26.10.2010, 06.07.2011, 07.02.2013, 15.11.2013, 15.09.2015, 24.12.2015, 12.01.2016, 08.09.2016 до договору №DNНL від 16.11.2005)?

5. У разі, якщо суми не підтверджуються або підтверджуються частково, надати окремий розрахунок розмірів заборгованості (заборгованості по кредиту; заборгованості по процентам за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; винагороди за кредитне обслуговування; штрафу, фіксованої частини та відсоток від ліміту) Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент" перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №DNНL від 16.11.2005 року (з урахуванням додаткових угод від 16.11.2015, 31.10.2006, 12.02.2008, 25.04.2008, 12.01.2009, 11.12.2009, 26.10.2010, 06.07.2011, 07.02.2013, 15.11.2013, 15.09.2015, 24.12.2015, 12.01.2016, 08.09.2016 до договору №DNНL від 16.11.2005).

Задовольняючи клопотання про призначення судової економічної експертизи, господарський суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем, так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері, контррозрахунок, наданий відповідачем значно відрізняється від розрахунку позивача.

Місцевий господарський суд також вказав на значний об'єм платіжних та розрахункових документів, що підлягають дослідженню (т.1 а.с.117-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-32, а.с.47-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-216), аналіз їх даних потребує спеціальних знань в сфері фінансово-кредитних операцій, що обумовлює призначення у справі судової економічної експертизи.

Колегія суддів, переглядаючи справу в апеляційному порядку, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Стаття 177 Господарського процесуального кодексу України визначає, що завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з'ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження проводиться підготовче засідання (частина 1 статті 181 Господарського процесуального кодексу України).

У підготовчому судовому засіданні суд вирішує, зокрема, питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів тощо (пункт 8 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

За частиною 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

- для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

- жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Така правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 січня 2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі №917/50/17.

Отже, при призначенні судової експертизи обов'язковим є визначення предмета доказування та з'ясування дійсної потреби у спеціальних знань для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмету доказування.

Як вбачається з оскарженої ухвали суду, суд першої інстанції в порядку підготовчого провадження правильно визначив предмет доказування, а саме, що для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи необхідно встановити фактичну суму стягнення.

Так місцевий господарський суд встановив, що в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують наявність значних розбіжностей в розрахунках заявленої до стягнення суми, здійсненими як позивачем, так і відповідачем, надані докази є взаємосуперечливими, при цьому, беззаперечною є складність розрахунків відповідно до умов кредитного договору, що у своїй сукупності свідчить про те, що з метою належної перевірки здійсненого розрахунку заборгованості виникла дійсна потреба у призначенні відповідної судової економічної експертизи із залученням відповідних фахівців у даній сфері, контррозрахунок, наданий відповідачем значно відрізняється від розрахунку позивача.

Також суд першої інстанції встановив, що сторони погодили два види винагороди за кредитне обслуговування:

- винагорода за кредитне обслуговування від суми залишку непогашеної заборгованості. Розрахунок здійснюється щодня. Нарахування винагороди здійснюється в дату сплати. Остаточна сплата винагороди здійснюється не пізніше дати закінчення кредитного договору (п.п. А.6, 4.1.);

- винагорода за кредитне обслуговування (щомісячна) від суми зазначеного у п. А.2. цього договору ліміту на цілі, відмінні від сплати страхових платежів та платежів на сплату судових витрат, у поточну дату сплати процентів. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п. А.10 та п. 4.5).

При цьому, судом першої інстанції враховано значний об'єм платіжних та розрахункових документів, що підлягають дослідженню (т. 1 а.с. 117-250, т. 2 а.с. 1-250, т. 3 а.с. 1-32, а.с. 47-250, т. 4 а.с. 1-250, т. 5 а.с. 1-216) та відзначено, що аналіз їх даних потребує спеціальних знань в сфері фінансово-кредитних операцій, що також обумовлює призначення у справі судової економічної експертизи.

Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи.

Так, суд першої інстанції правильно відзначив, що метою призначеної у даній справі судової економічної експертизи є здійснення належної перевірки розрахунку, але при цьому не обґрунтував, чому такий правовий аналіз не може бути зроблений безпосередньо судом на підставі зібраних у даній справі доказів.

При цьому суд поставив на вирішення судової експертизи питання про відповідність розрахунків позивача не тільки умовам означеного кредитного договору та відповідних додаткових угод та Положенню про кредитування банку, а й вимогам законодавства, не зазначивши якого саме.

Між тим в матеріалах справи не міститься означеного Положення про кредитування банку, як доказу щодо певних обставин, які мають бути досліджені судовим експертом.

До того ж, питання про призначення судової економічної експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід, зокрема:

- визначити об'єкти, що підлягають експертному дослідженню;

- максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності;

- визначити обсяг необхідних та достатніх для експертного дослідження матеріалів;

- здійснити перевірку (огляд) матеріалів, які підлягають направленню на експертизу, з точки зору їх повноти та придатності для проведення експертизи, в тому числі з урахуванням належного відображення ознак об'єктів і зразків, а за невідповідності матеріалів цим критеріям - вжити заходів до усунення недоліків матеріалів шляхом витребування додаткових документів і матеріалів у сторін та інших осіб;

- у разі потреби забезпечити відібрання зразків, у тому числі за необхідності - з участю спеціаліста;

- у необхідних випадках розглянути можливість виклику судового експерта для уточнення питань, які ним мають бути роз'яснені, а також для перевірки матеріалів з точки зору їх повноти, достатності та придатності для проведення експертизи;

- з'ясувати усі інші обставини, пов'язані з проведенням судової експертизи.

Однак формулюючи питання, які слід вирішити судовому експерту, суд першої інстанції не вказав, з яких саме нарахувань мають місце розбіжності, що підлягають дослідженню та аналізу із застосуванням спеціальних знань, як і не вказав конкретних доказів, які є суперечливі, а тому підлягають дослідженню саме фахівцями, а не судом.

Зазначаючи про існуючі між сторонами спору розбіжності у розрахунку заборгованості при застосуванні умов означеного кредитного договору, суд також переклав правову оцінку їх застосування на судового експерта.

Таким чином, суд першої інстанції не визначив змісту спірних правовідносин та не окреслив коло фактичних даних, що входять до предмета доказування, та підлягають встановленню із застосуванням фахових знань шляхом проведення судової експертизи. При цьому суд не навів переконливих доводів, чому такі фактичні дані не можуть бути встановлені безпосередньо судом, зокрема, шляхом проведення звіряння взаємних розрахунків між сторонами з огляду на значну кількість поданих сторонам до справи платіжних документів та інших доказів, та шляхом проведення власного аналізу доказів у даній справі.

Відтак, колегія суддів доходить висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про необхідність призначення в даній справі судової експертизи на предмет здійснення належної перевірки розрахунку позовних вимог позивача.

Щодо доводів відповідача про відсутність у нього можливості самостійно перевірити розрахунки позивача, за якими визначений розмір заборгованості, колегія суддів визнає їх непереконливими, оскільки укладаючи означений кредитний договір позивач мав усвідомлювати зміст його умов та порядок дій, які будуть виконуватись сторонами, характер зобов'язань, які при цьому виникають тощо. Матеріали справи свідчать також, що певний період часу відповідач виконував умови означеного кредитного договору без ускладнень в розумінні його змісту.

Не скористався відповідач й правом замовити експертне дослідження та надати суду відповідний висновок судової експертизи, проведеної експертом чи експертною установою за відповідним договором (стаття 7-1 Закону України "Про судову експертизу").

За вказаних обставин колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає, що відмову судом в клопотанні відповідача про призначенні у даній справі судової експертизи, слід розглядати як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального звинувачення.

Як правильно посилався відповідач, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява №61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більш того, суд вирішує питання отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

В рішенні Європейського суду з прав людини у спраі "Папазова та інші проти України" (Заяви №№32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012 (пункт 29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Разом із цим Європейський суд з прав людини неодноразово констатував у своїх рішеннях, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача у тому, що при прийнятті оскарженої ухвали про призначення у даній справі судової економічної експертизи судом першої інстанції були зроблені висновки, які не в повній мірі відповідають обставинам справи, та мало місце порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які регулюють порядок призначення судових експертиз, наслідком чого й стало неправильне вирішення даної справи з питання призначення у даній справі судової експертизи.

Призначення у даній справі означеної судової економічної експертизи мало наслідком прийняття судом відповідної ухвали від 13.02.2018 про зупинення провадження у цій справі на час проведення експертизи, тобто перешкоджає подальшому провадженню у даній справі.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 280 Господарського процесуального кодексу України невідповідність висновків суду обставинам справи, як і порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, - є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції про призначення у даній справі судової економічної експертизи підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати позивача, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 та підпункту в) пункту 3 частини першої статті 282 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача та підлягають відшкодуванню за його рахунок.

Керуючись статтями 129, 269, 270-271, 275, 280 ч. 1 п.п. 3 та 4, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 у справі №904/7195/17 про призначення судової економічної експертизи - скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до господарського суду Дніпропетровської області.

Судові витрати Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в сумі 1762 грн. 00 коп. у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", остаточний розподіл яких здійснити за результатами розгляду справи по суті спору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена - 26.04.2018.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна