ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 квітня 2018 р. Справа № 918/38/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. при секретарі Ярощук О.П. розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Фізична особа-підприємець Кінах Любомир Ярославович

до відповідача Фізична особа-підприємець Ковалик Олена Петрівна

про стягнення в сумі 5 880,00 грн. та повернення приміщення

За участю представників сторін:

від позивача: Януль В.С., Кінах Л.Я.

від відповідача: Ковалик О.П.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.03.18 по 03.04.18

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 35, 37 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кінах Любомир Ярославович (надалі Позивач, ФОП Кінах Л.Я.) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Ковалик Олени Петрівни (надалі Відповідач, ФОП Ковалик О.П.) в якому просить стягнути з останньої орендну плату в розмірі 5600 грн., пеню в розмірі 280 грн. та зобов"язати фізичну особу-підприємця Ковалик Олену Петрівну повернути позивачу нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 370 кв.м..

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі договору оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р. він передав Відповідачу в оренду нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 370 кв.м., однак Відповідач, як орендар, не виконує своїх обов"язків по сплаті орендної плати і протягом червня-грудня 2017 року заборгував 5600 грн.. Крім того Позивач зазначає, що в зв"язку з тим, що Орендар (відповідач) не сплачує орендної плати більше 2 місяців договір оренди підлягає достроковому розірванню, а тому 18 жовтня 2017 року позивач повідомив відповідачку про дострокове розірвання договору з 01 січня 2018 року та про необхідність повернення орендованого приміщення орендодавцю. Відповідач же, всупереч ст.785 ЦК України, орендоване приміщення орендодавцю (позивачу) не повернула.

Відповідач надала суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечила пославшись на відсутність у неї станом на 01.01.2018р. заборгованості перед позивачем з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 01.04.2017р.. При цьому Відповідач до відзиву додала копії платіжних доручень №3 від 24.01.2017 на суму 4100,00 грн., №4 від 09.02.2017 на суму 1550,00 грн., №12 від 28.03.2017 на суму 1800,00 грн., №15 від 03.05.2017 на суму 3000,00 грн., №26 від 19.06.2017 на суму 900,00 грн..

Позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву від 16.03.2017р. в якій просить залишити позов без розгляду в частині стягнення з Відповідача 280 грн. пені.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач до початку розгляду по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відтак позов в частині стягнення з Відповідача 280 грн. пені суд залишає без розгляду.

В судовому засіданні 03.04.2017 року представники Позивача позовні вимоги, за виключенням вимог про стягнення з Відповідача 280 грн. пені, підтримали.

Відповідач в судовому засіданні 03.04.2017 року проти вимог заперечила з мотивів наведених у відзиві, крім того зазначила, що вона є співвласником майна, що було предметом договору оренди, а відтак вправі і після закінчення договору користуватися ним.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, з"ясувавши обставини на яких грунтуються їх вимоги та заперечення, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

01 квітня 2017 року між фізичною особою - підприємцем Кінахом Любомиром Ярославовичем та фізичною особою-підприємцем Ковалик Оленою Петрівною було укладено договір оренди нежитлового приміщення №06/17 (надалі Договір) за умовами якого Позивач передав, а Відповідач прийняла у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 370 кв.м. (п. 1.1, 1.2 Договору). Строк дії договору - по 01 квітня 2019 року (п.1.3 Договору). Згідно п. 2.2.6 Орендар зобов"язаний сплачувати орендну плату згідно умов даного Договору . Розмір орендної плати становить 800 грн. в місяць (п.3.1 договору). Орендна плата сплачується щомісячно до 05 числа поточного місяця, незалежно від господарської діяльності Орендаря (п.3.2 Договору).

Нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 370 кв.м. (предмет оренди) передане Позивачем та прийняте Відповідачем за Актом прийому-передачі нежитлового приміщення №1 від 01.04.2017 року.

Судом встановлено, що Відповідач, як орендар, не виконує своїх обов"язків по сплаті орендної плати за Договором оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р., в результаті чого у нього виникла заборгованість перед орендодавцем (позивачем) за червень-грудень 2017 року в сумі 4700, 00 грн..

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України, ЦКУ) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За нормами статі 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відтак вимога Позивача про стягнення з Відповідача 4700, 00 грн. орендної плати за червень-грудень 2017 року на підставі договору оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р. грунтується на договорі та законі, є правомірною, і, відповідно, підлягає задоволенню.

Вимога Позивача про стягнення з Відповідача 900, 00 грн. орендної плати за червень-грудень 2017 року на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2017р. задоволенню не підлягає, так як зазначена сума сплачена Відповідачем на рахунок Позивача по платіжному дорученню №26 від 19.06.2017 року з призначенням платежу орендна плата за червень 2017 року.

Платіжні доручення №3 від 24.01.2017 на суму 4100,00 грн., №4 від 09.02.2017 на суму 1550,00 грн., №12 від 28.03.2017 на суму 1800,00 грн., №15 від 03.05.2017 на суму 3000,00 грн., надані Відповідачем, не можуть підтверджувати виконання Відповідачем зобов"язань за договором оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р., так як сплата за ними відбувалася до укладення зазначеного договору, без зазначення в договорі про те, що ці платежі приймаються в рахунок зобов"язань за договором. Крім того, в платіжному дорученні №15 від 03.05.2017, як призначення платежу зазначено оренда за квітень-травень 2017 року та відшкодування за активну електроенергію.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 76 та 79 цього ж Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування..

Однак Відповідачем, всупереч нормам ст.ст. 74, 76, 79 ГПК України, не доведено яка сума по платіжному дорученню №15 від 03.05.2017 сплачується як орендна плата, а яка як відшкодування за активну електроенергію. Відтак дані докази не дають суду змоги дійти висновку про наявність або відсутність вказаних Відповідачем обставин справи, а саме того, що грошові кошти по платіжному дорученню №15 від 03.05.2017 сплачувалися в рахунок орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 01.04.2017р..

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

В зв"язку з несплатою Відповідачем плати за користування нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, площею 370 кв.м. протягом трьох місяців підряд Позивач направив Відповідачу ряд повідомлень про відмову від договору оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р., зокрема від 18 жовтня 2017 року, від 23 лютого 2018 року, які отримані відповідачем 28 лютого 2018 року.

Відтак договір оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р. є розірваним з 28 лютого 2018 року.

Згідно статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відтак вимога Позивача про зобов"язання фізичної особи-підприємця Ковалик Олени Петрівни повернути позивачу нежитлове приміщення за адресою: Рівненська область, АДРЕСА_1 площею 370 кв.м., грунтується на законі, є правомірною, і, відповідно, підлягає задоволенню.

Заперечення Відповідача про те, що вона є співвласником нежитлового приміщення за адресою: Рівненська область, АДРЕСА_1 площею 370 кв.м., і що витребування позивачем у неї зазначеного майна є неправомірним, є безпідставним та не приймається судом в якості підстави для відмови в позові з огляду на наступне.

Як уже зазначалося вище, відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 76 та 79 цього ж Кодексу належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак Відповідачем, всупереч наведеним нормам ГПК України, не доведено та не надано суду належних доказів, які б підтверджували заявлені заперечення і дали б змогу дійти висновку про наявність у відповідача права співвласності на нежитлове приміщення за адресою: Рівненська область, АДРЕСА_1 площею 370 кв.м..

Натомість Позивач надав суду Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.06.2010 та Витяг про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 16.06.2010 №26431729 відповідно до яких Кінах Любомир Ярославович є власником майнового комплексу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 1057, кв.м. в частці 1/1.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем належними та допустимими доказами доведено невиконання Відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017р., наявність у останнього заборгованості з орендної плати у сумі 4700 грн. за червень-грудень 2017 року та незаконність утримання Відповідачем у своєму користуванні нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 площею 370 кв.м., належного Позивачу, а відтак позов фізичної особи-підприємця Кінаха Любомира Ярославовича підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 226, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковалик Олени Петрівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Кінаха Любомира Ярославовича (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 4700 грн.00 коп. орендної плати.

3. Фізичній особі-підприємцю Ковалик Олені Петрівні (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Фізичній особі- підприємцю Кінаху Любомиру Ярославовичу (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею 370 кв. м., яке було предметом договору оренди нежитлового приміщення №06/17 від 01.04.2017 року, укладеному між ФОП Кінахом Любомиром Ярославовичем та ФОП Ковалик Оленою Петрівною.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ковалик Олени Петрівни (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Кінаха Любомира Ярославовича (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 3240,85 грн. судового збору.

5. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення орендної плати в сумі 900,00 грн., сплаченої відповідачем по платіжному дорученню №26 від 19 червня 2017 року.

6. В частині стягнення пені в сумі 280 грн. позов залишити без розгляду.

7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2018 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.