ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 р. Справа № 917/2107/17

м. Полтава

за позовною заявою Фермерського господарства "ХРИЗОЛІТ" АДРЕСА_1,39001

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області вул.Уютна, 23, м.Полтава,36038

про визнання права володіння та користування земельною ділянкою

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. в протоколі

від відповідача: ОСОБА_2, дов. в протоколі

Розглядається позовна заява про визнання права користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 29.05.2014 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.05.2014р., яка розміщена на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що фізична особа ОСОБА_3, який на момент звернення до суду є головою Фермерського господарства «ХРИЗОЛІТ» (далі по тексту - позивач), в порядку ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з заявою про виділення йому у користування на умовах оренди із земель державної власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Борисівської сільської ради площею 4,4662 га, з метою ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 06.12.2013р. № ПЛ/:00:002/000000386 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої з північної сторони с. Борисі Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, орієнтовною площею 4,4662 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства

Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 28.04.2014р. № 16-284/16-14-СГ затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства та надано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0197, площею 4,4662 га в довгострокову оренду терміном на 20 (двадцять) років, яка знаходиться в адміністративних межах Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

29.05.2014р. між гр. ОСОБА_3 (Орендар) та Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області (Орендодавець) було укладено договір оренди землі строком на 20 років, відповідно до якого орендодавець орендарю надав в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства.

Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.05.2014 року.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 7 та ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» (далі по тексту - ЗУ «Про фермерське господарство») в редакції чинної на момент укладення вищезазначеного договору оренди, земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

На виконання вимог ЗУ «Про фермерське господарство» ОСОБА_3 було створене Фермерське господарство «ХРИЗОЛІТ" ().

В позові зазначено, що на момент надання ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки та укладення договору оренди землі, діяла норма (ч. 2 ст. 134 ЗК України), за якою не підлягали продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Позивач в позові зазначає, що земельна ділянка фактично використовуються фермерським господарством, яке при такому використанні несе всі витрати, сплачує усі обов'язкові платежі, пов'язані з користуванням землею, у тому числі, орендну плату за неї, однак стороною за договором оренди залишається фізична особа ОСОБА_3, який відповідно до закону не вправі використовувати орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням, тобто, для ведення фермерського господарства. Це, як стверджує позивач, суперечить приписам ст. 1 ЗУ «Про землеустрій», ст.12 ЗУ «Про фермерське господарство» та ст. 31 ЗК України, за останніми з яких, землі фермерського господарства можуть складатися з:

- земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

- земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

- земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

На думку позивача, землі фермерського господарства не можуть складатися із земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні (оренді) його засновника (учасника).

Звернення фермерського господарства до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про внесення змін до договору оренди землі від 29.05.2014р. в частині зміни формального орендаря земельної ділянки на фактичного користувача земельної ділянки кадастровий номер :00:002:0197 фермерське господарство "ХРИЗОЛІТ" в особі голови ОСОБА_3 та про визнання права користування за позивачем земельною ділянкою площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197 мало результат у вигляді письмової відмови.

Позивач вважає таку відмову відповідача необгрунтованою та такою, що порушує його законне право на користування земельною ділянкою, отриманою саме для ведення фермерського господарства.

Дана обставина змусила позивача звернутись до суду за захистом його порушеного права на підставі ст. 16 ЦК України, ст.152 ЗК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, зазначені в позові та відповіді на відзив підтримав, посилаючись на додані ним до матеріалів справи докази. Судові витрати просить покласти на позивача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_3 було досягнуто усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, договір підписаний сторонами і пройшов державну реєстрацію.

Договором, укладеним між гр. ОСОБА_3 та Держземагенством, Законом України "Про фермерське господарство", Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" не передбачений порядок заміни сторони, який можна застосувати до даної ситуації.

Відповідач також зазначає, що Законом України від 18.02.2016 № 1012 - VI11 «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», який набув чинності з 03.04.2016 року визначено, що право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства набувається на конкурентних засадах (земельних торгах).

Тобто, замінити сторону в договорі оренди земельної ділянки від 29.05. 2014 року, а саме орендаря - гр. ОСОБА_3 на ФГ «ХРИЗОЛІТ» в даному випадку неможливо, оскільки порядок набуття права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства відповідно до положень Земельного кодексу України, здійснюється в порядку аукціону.

Відповідач у відзиві також зазначив, що відповідно до частини 5 статті 116 Земельного Кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Тобто, визнання права на вищевказану земельну ділянку за ФГ «ХРИЗОЛІТ» можливе лише після припинення права користування Орендарем - гр. ОСОБА_3

В додаткових поясненнях відповідач зазначає, що виходячи із приписів норм Закону України "Про фермерське господарство" в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди та Земельного Кодексу України, для користування земельною ділянкою фермерським господарством, гр. ОСОБА_3 повинен був спочатку отримати земельну ділянку в користування на умовах оренди, що він й зробив, уклавши Договір оренди землі із належним орендодавцем - Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області. При цьому проведення земельних торгів не потребувалося. Земельна ділянка отримана гр. ОСОБА_3 правомірно та ФГ «ХРИЗОЛІТ» створене відповідно до Закону та згідно його вимог.

Відповідач у додаткових поясненнях також зазначає, що у листі відповіді № 27-16-0.332-8742/2-17 від 09.11.2017 р., надісланого відповідачем позивачу, Головним управлінням Держгеокадастру ніяким чином не заперечувалось право використання або володіння земельною ділянкою на умовах оренди відповідно до договору за ФГ «ХРИЗОЛІТ».

Отже, зазначає відповідач, право позивача на користування або володіння земельною ділянкою площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197 не порушено, і спір про право відсутній.

Посилаючись на відсутність предмета спору (ст. 231 ГПК України), відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засідання представник відповідача проти вимог позивача заперечує з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, посилаючись на докази, які долучені ним до матеріалів справи. Просить суд відмовити в позові, судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 04.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" № 973-1V від 19.06.2003 р. ОСОБА_3, який на момент звернення до суду є головою Фермерського господарства «ХРИЗОЛІТ» (позивач), звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення та виділення йому у користування на умовах оренди із земель державної власності земельної ділянки орієнтовною площею 4,4662 га, для ведення фермерського господарства на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області (а.с. 25).

Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 06.12.2013 року № ПЛ/:00:002/00000386 (а.с. 26) гр. ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої з північної сторони с. Борисі Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, орієнтовною площею 4,4662 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 28.04.2014 року № 16-284/16-14-СГ (а.с. 28) гр. ОСОБА_3 було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Борисівської сільської ради (за межами населеного пункту с. Бориси) Глобинського району Полтавської області; надано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності із кадастровим номером :00:002:0197, площею 4,4662 га ріллі для ведення фермерського господарства у довгострокову оренду терміном на 20 років, яка розташована в адміністративних межах Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області з орендною платою 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 6 наказу зазначено, що земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням з дотриманням вимог статей 96, 103 Земельного кодексу України, Закону України «Про фермерське господарство» та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, за якою право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідної орендареві для провадження підприємницької діяльності та іншої діяльності (в даному випадку ведення фермерського господарства), 29.05.2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області (орендодавець) та громадянином ОСОБА_3 (орендар) був укладений договір оренди землі (а.с. 29-34) строком на 20 років, відповідно до якого орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі для ведення фермерського господарства) площею 4,4662 га, у тому числі ріллі - 4,4662 га - кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0197, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Факт передачі земельної ділянки в оренду закріплено актом приймання-передачі (а.с.39).

На земельній ділянці відсутні обєкти нерухомого майна (п.3 договору), а земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (п.6 договору).

Договір оренди землі від 29.05.2014р. був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.05.2014р., номер запису про інше речове право 5843906 (а.с.40-41).

Фермерське господарство «ХРИЗОЛІТ» зареєстроване державним реєстратором Глобинської РДА 05.05.2010 року за № 0000794, було створене гр. ОСОБА_3 (п. 1.2 Статуту ФГ), (а.с.9,10-14) відповідно до положень частини 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, що діяла на час створення господарства), згідно яких фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарств відповідно до закону.

Стаття 7 ЗУ «Про фермерське господарство» закріплює порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства саме громадянам, які виявили бажання створити фермерське господарство як юридичну особу з метою виробництва товарної сільськогосподарської продукції, здійснення її переробки та реалізації.

У статті 8 ЗУ «Про фермерське господарство», в редакції чинної на момент укладення договору оренди вказано, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Стаття 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 N 858-IV дає визначення цільового призначенні земельної ділянки як використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону документацією із землеустрою, зокрема, є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 28.04.2014 року № 16-284/16-14-СГ (а.с. 28) гр. ОСОБА_3 було затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Борисівської сільської ради (за межами населеного пункту с. Бориси) Глобинського району Полтавської області; надано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності із кадастровим номером :00:002:0197 площею 4,4662 га ріллі для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 20 років, яка розташована в адміністративних межах Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Згідно експлікації земельних угідь (ф.6-зем, а.с.36) земельна ділянка, площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197, з цільовим використанням (призначенням) - для ведення фермерського господарства, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_3.

Відповідно до акту встановлення та погодження в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, яка відводиться гр. ОСОБА_3 в оренду площею 4,4662 га (із них: 4,4662 га - рілля) (а.с.37) цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Зазначена земельна ділянка використовується фермерським господарством «ХРИЗОЛІТ», яке й було створене з наданням цієї земельної ділянки для цілей, приведених в п. 1.2. Статуту ФГ, а саме для ведення фермерського господарства з метою виробництва товарної сільськогосподарської продукції. Підтвердженням цьому є податкова звітність до фіскальної служби щодо сплати обовязкових платежів, повязаних з користуванням землею, у т.ч. орендна плата за неї (а.с. 17-24).

Формально стороною за договором оренди землі від 29.05.2014р. є фізична особа ОСОБА_3, який є засновником та головою фермерського господарства «ХРИЗОЛІТ».

Голова Фермерського господарства "ХРИЗОЛІТ" ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядника земель сільгосппризначення державної форми власності, з листом від 06.11.2017р. (а.с.58-59), в якому просив відповідача: а) визнати право користування за ФГ «ХРИЗОЛІТ» земельною ділянкою площею 4,4662 га кадастровий номер :00:002:0197 та б) внести зміни до договору оренди землі від 29.05.2014р. в частині зміни орендаря земельної ділянки: громадянина ОСОБА_3 на Фермерське господарство «ХРИЗОЛІТ» в особі голови ОСОБА_3.

Відповідач листом від 09.11.2017р. за №27-16-0.332-8742/2-17 (а.с.60-61) відмовив Фермерському господарству «ХРИЗОЛІТ» з мотивів, зазначених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши додані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1 (ч. 1) Закону України «Про фермерське господарство» визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство» (в редакції станом на 2013 рік) саме громадяни звертаються до відповідного розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності для отримання в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства.

На адресу Головного управління Держземагенства у Полтавській області надійшло клопотання від громадянина ОСОБА_3 про надання дозволу на відведення земельної ділянки, ориєнтовною площею 4,4662 га, яка знаходиться на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області для ведення фермерського господарства.

Відповідними наказами Головного управління Держземагенства у Полтавській області, про які зазначено вище, були надані дозволи на виготовлення та затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства (із земель сільськогосподарського призначення державної власності) на території Борисівської сільської ради (за межами населеного пункту с. Бориси) Глобинського району Полтавської області; надана гр. ОСОБА_3 в оренду земельна ділянка кадастровий номер :00:002:0197 для ведення фермерського господарства, загальною площею 4,4662 га (ріллі), яка розташована в адміністративних межах Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, в довгострокову оренду терміном на 20 років.

29.05.2014р. між Головним управлінням Держземагенства та громадянином ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі строком на 20 років, відповідно до якого орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі для ведення фермерського господарства) площею 4,4662 га (ріллі - 4,4662 га) - кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0197, яка знаходяться за межами населених пунктів на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

ОСОБА_3 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 16.01.2012р. р. (а.с. 9) є керівником фермерського господарства ФГ «ХРИЗОЛІТ».

Згідно п. 1.2. Статуту ФГ «ХРИЗОЛІТ». (а.с.10-14) ОСОБА_3 є засновником та головою господарства, яке зареєстроване державним реєстратором 05.05.2010 р. за № 0000794.

Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 28.04.2014 року № 16-284/16-14-СГ цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0197 площею 4,4662 га ріллі визначено для ведення фермерського господарства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що земельна ділянка надавалась громадянину ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства із створенням юридичної особи - Фермерського господарства «ХРИЗОЛІТ».

Судом також враховано, що згідно ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

При цьому зазначена норма (в частині підпункту «в») не ставить в залежність ту обставину, хто є формальним орендарем земельної ділянки: громадянин-учасник (засновник) фермерського господарства чи саме господарство як юридична особа.

Таким чином, позовні вимоги про визнання за Фермерським господарством «ХРИЗОЛІТ» () права користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 29.05.2014 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.05.2014р., яка розміщена на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області є обґрунтованими та підтверджені наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 152 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-III (зі змінами та доповненнями) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у додаткових поясненнях на те, що у листі відповіді № 27-16-0.332-8742/2-17 від 09.11.2017 р., надісланого відповідачем позивачу, Головне управління Держгеокадастру ніяким чином не заперечувалось право використання або володіння земельною ділянкою на умовах оренди відповідно до договору за ФГ«ХРИЗОЛІТ», суд оцінює як таке, що не відповідає дійсності, оскільки відповіді щодо цього питання відповідачем позивачу в листі надано не було, але, фактично, посилаючись на ст.12 Закону України «Про фермерське господарство» та ст.124 Земельного кодексу, відповідач зазначив, що передача в оренду земельних ділянок державної та комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Відповідач також у листі відповіді зазначив, що клопотання позивача залишено без задоволення. Посилаючись у додаткових поясненнях на відсутність предмета спору (ст. 231 ГПК України) відповідач, разом з тим, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2015 р. по справі № 927/579/15, копія якої надана до матеріалів справи відповідачем, не є обов"язковою для суду, оскільки відповідно до ст.ст. 5,6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, висновки інших судів щодо застосування норм права, крім висновків, викладених у постановах Верховного Суду, врахуванню судами не підлягають.

Інші доводи відповідача, наведені у відзиві на позов та додаткових поясненнях, суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються предметно вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 123, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за фермерським господарством "ХРИЗОЛІТ" () право користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 4,4662 га, кадастровий номер :00:002:0197 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 29.05.2014 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.05.2014р., яка розміщена на території Борисівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Солодюк О.В.

Повне рішення складено 13 квітня 2018 р.