РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2018Справа № 910/2554/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 3 560, 30 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 3 560, 30 грн. збитків, які виникли у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2554/18. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 26.03.2018 відповідач подав письмові заперечення, в яких проти позову заперечував.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (Позивач) та публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" 01.02.2016 укладено договір № 245/108/16 Сб, відповідно до якого останнє зобов'язалося передати, а позивач прийняти та оплатити коксову продукцію на умовах, передбачених даним договором.

За умовами пункту 2.1 договору № 245/108/16 Сб від 01.02.2016 кількість, номенклатура ресурсів зазначаються в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до сертифікату якості на партію № 24359 загальна маса коксу доменного, який поставляється згідно умов договору № 245/108/16 Сб від 01.02.2016 склала 378, 50 тонн.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

З матеріалів справи вбачається, що перевезення коксової продукції відповідачем здійснювалося на підставі укладеного сторонами у справі договору № 9631-Є/ЦТЛ-2017/2569 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Матеріали справи свідчать про те, що контрагентом позивача за договором №245/108/16 Сб від 01.02.2016 відповідно до залізничних накладних № 53705406 від 05.01.2018 та № 47593488 від 06.01.2018 направлено останньому насипом кокс доменний загальною масою 43 600 тонн, завантажений у вагон № 57598401.

Згідно рахунку-фактури № 91858116 від 05.01.2018 вартість однієї тонни коксової продукції, направленої позивачу, склала 10 788, 78 грн.

З матеріалів справи вбачається, що вантаж доставлено на станцію Маріуполь-Сортувальний.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б могли свідчити про виявлення невідповідності маси вантажу наведеним у накладних параметрам до його доставки на станцію призначення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Під час прибуття вагону на станцію Маріуполь-Сортувальний 06.01.2018 здійснено комісійне переважування вагону № 57598401. За результатами якого складено комерційний акт № 463003/2/19 про нестачу вантажу.

У комерційному акті № 463003/2/19 від 06.01.2018 зафіксовано недостачу вантажу у вагоні № 57598401 та зазначено про те, що фактична маса брутто вагона склала 65 000 кг., тара вагона 22 600 кг., маса вантажу нетто 43 600 кг. Фактична маса вантажу нетто 42 400 кг., що менше документу на 1200 кг. При комерційному огляді виявлено навантаження у вагоні вище рівня бортів вагона на 500-600 мм, "шапкою". Поверхня вантажу маркована повздовжньою смугою білого кольору з вапна. Над 1-7 люками з лівої сторони виїмка на довжину вагона, шириною 1300 мм., глибиною 600 мм. В місці виїмки порушено маркування, вагон у технічному стані справний, люки, двері зачинені, просипання вантажу немає.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Згідно частини другої статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України (надалі - Статут). За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно пункту 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами. Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (пункт 110).

Відповідно до пункту 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси всіх інших вантажів. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Позивачем враховано означену обставину при розрахунку суми збитку від втрати частини вантажу.

Дослідивши матеріали справи, недостача у вагоні № 57598401 з урахуванням природних втрат склала 328, 0 кг. (0, 33 тонни). Таким чином, загальна сума збитків, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні склала 3 560, 30 грн. (0, 33 тонни х10 788, 78 грн. = 3 560, 30).

Відповідно до пункту 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (пункт 114).

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Однак, позивачем не надані належним чином засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

З приводу означеного, суд зазначає наступне: матеріалами справи підтверджено, що вартість втраченого вантажу розраховувалася на підставі дійсної його вартості (докази вартості вантажу знаходяться в матеріалах справи, зокрема, рахунок-фактура № 91858116 від 05.01.2018, який є додатком до договору № 245/108/16 Сб від 01.02.2016, підписаний головним бухгалтером та начальником відділу збуту та скріплений печаткою підприємства), тому твердження відповідача, викладені у відзиві не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказів спростування обставин, повідомлених позивачем відповідач суду не надав, також матеріали справи не містять доказів того, що втрата вантажу сталася не з вини відповідача.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) 3 560 (три тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 30 коп. - збитків та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.04.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк