ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1141/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого (доповідач), Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 (головуючий суддя - Будішевська Л.О., судді: Мишкіна М.А., Величко Т.А.)

та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.10.2017 (головуючий суддя Оборотова О.Ю., судді: Дяченко Т.Г., Цісельський О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства"Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо"

про стягнення 71960,11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) звернувшись в суд з позовом, просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "ОБЛПАЛИВО" (далі - відповідач) 71960,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки вугільної продукції від 28.02.2017 № ОД/Т-17-110 НЮ в частині поставки 240 тон вугілля за заявкою позивача.

27.09.2017 відповідач звернувся у суд із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсним з моменту укладення договору №ОД/Т-17-110 НЮ від 28.02.2017.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що даний договір є незаконним і укладеним під впливом омани.

Ухвалою суду від 29.09.2017 зустрічний позов повернуто заявнику без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 через те, що до заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду про повернення зустрічної позовної заяви відповідач 10.10.2017 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка ухвалою суду від 12.10.2017 повернута йому без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 у зв'язку з тим, що відповідачем було подано клопотання про відкликання апеляційної скарги через помилковість її подання.

Відповідач 20.10.2017 вдруге звернувся до місцевого господарського суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Українська залізниця" про визнання недійсним договору.

Оскарженою ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.10.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017, зустрічний позов відповідача до позивача (за первісним позовом) повернуто заявнику без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017.

Судові рішення мотивовані тим, що до заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідач подав касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017, обґрунтовуючи її тим, що зустрічна позовна заява була подана в рамках вже відкритого провадження у даній справі, за розгляд якої вже сплачено судовий збір. Також відповідач зазначає, що подавав клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке не було прийнято апеляційним судом до уваги.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи встановлені Господарським процесуальним кодексом України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Розділом 8 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 передбачено порядок подання позовної заяви до господарського суду.

Відповідно до статті 60 цього Кодексу у тій же редакції відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 цього ж Кодексу до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже із наведених норм права вбачається, що до зустрічний позов подається за тими ж правилами, що й первісний, а оскільки до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, такі документи подаються і до зустрічної позовної заяви.

Крім того, порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" підпунктом 2 пункту 2 частини 2 статті 4 якого передбачено, що ставка судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 4 статті 63 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017 суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як з'ясовано судами із матеріалів зустрічної позовної заяви відповідача, останнім взагалі не сплачено судовий збір за подання цієї позовної заяви та не подано клопотання про відстрочення або розстрочення його сплати.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі", no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оскільки подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів з дотримання вимог, викладених у статтях 54-58 Господарського процесуального кодексу України у редакції до 15.12.2017, то доводи відповідача відхиляються судом, як неспроможні в силу положень статті 129 Конституції України, якою, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Наведені норми стосуються і доведеності відповідних обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог.

Щодо посилань відповідача на залишення апеляційним судом без уваги його клопотання від 22.11.2017 про продовження строку розгляду касаційної скарги та відкладення розгляду справи на іншу дату слід зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 311 частини 2 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Із доводів касаційної скарги не вбачається, що за інших обставин суд апеляційної інстанції мав прийняти інше по суті рішення, ніж те, яке оскаржено у касаційному порядку.

При цьому із наведених обставин справи вбачається, що дії відповідача щодо подання процесуальних документів без дотримання вимог чинного законодавства спрямовані на затягування розгляду спору по суті та є зловживанням процесуальними правами.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини зі справ "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001, та зі справи "Серявін та інші проти України" від 10.05.2011, одне із призначень обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Із оскарженої постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що цим судом було продемонстровано відповідачу, що він був почутий з приводу визначених ним питань, із доводів касаційної скарги не вбачається, що за інших обставин суд апеляційної інстанції мав прийняти інше по суті рішення, ніж те, яке оскаржено у касаційному порядку, отже судове рішення є обґрунтованим, а тому в силу положень статті 311 Господарського процесуального кодексу України підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Відповідно до приписів статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання касаційної скарги належить покласти на відповідача.

Керуючись статтями 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "Облпаливо" залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі Господарського суду Одеської області № 916/1141/17, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов