ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м.Дніпро Справа № 904/9874/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.

Секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

За участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 05.02.2018 р., адвокат;

представник позивача не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 у справі №904/9874/17 (прийняте суддею Татарчук В.О., повне рішення складено 05.02.2018р.)

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м. Київ)

до Національної металургійної академії України (м. Дніпро)

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені у сумі 7934,35грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 у справі №904/9874/17 позов задоволено частково.

Стягнуто з Національної металургійної академії України (49000 м. Дніпро, пр.Гагаріна, 4, ідентифікаційний код 02070766) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001 м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 1414,73 грн. інфляційних втрат, 917,23 грн. 3% річних, 560,24 грн. пені, 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відмовлено в позові в частині стягнення з Національної металургійної академії України на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 5042, 15 грн. - пені.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у сумі 5 042, 15 грн. скасувати, прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги щодо стягнення неустойки у сумі 5 042, 15 грн. задовольнити.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.233 ГК України, ст.ст.549-552, 599, 625 ЦК України, без дослідження всіх істотних обставин справи.

За твердженням скаржника, при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобовязанні. Крім того, на думку скаржника, суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст.233 ЦК України, не зясувавши, всіх обставин, передбачених вказаною нормою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 у справі №904/9874/17 колегією суддів у складі: головуючого судді: Чус О.В. (доповідача), судді: Кузнецов В.О., Науменко І.М. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 04.04.2018.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.2018р. виправлено описку в ухвалі Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2018р., зазначивши правильну дату призначення справи № 904/9874/17 до розгляду у судовому засіданні замість 04.04.2018 на 12:00 год. - 12.04.2018р. на 10:20 год., зал засідань № 209.

Розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського апеляційного господарського суду №374/18 від 12.04.2018 року у зв'язку зі звільненням з посади судді Науменко І.М., було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано на розгляд колегії суддів: Чус О.В. (головуючий суддя), судді: Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.

12.04.2018 р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Дослідивши матеріали справи, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 06.02.2014 року між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Національною металургійною академією України (покупець) укладено договір №992/14-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору (у редакції додаткової угоди №1 від 23.05.2014 до договору) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Позивачем було поставлено відповідачу газ протягом січня-грудня 2014 року на загальну суму 462389,81грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу від: 31.01.2014 на суму 118833,46 грн., 28.02.2014 102598,08 грн., 31.03.2014 59588,24 грн., 30.04.2014 22358,52 грн., 31.05.2014 9041,34 грн., 31.10.2014 14860,73 грн., 30.11.2014 62057,39 грн., 31.12.2014 73052,05 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого природного газу здійснив в повному обсязі, проте несвоєчасно, внаслідок чого Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні втрати за травень 2014 року у розмірі 1414,73грн., 3% річні за період з 15.02.2014 по 15.02.2015 917,23грн., пеню за період з 15.02.2014 по 15.02.2015 складає 5602,39грн.

Вказане стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вказані норми, та оскарження рішення господарського суду лише в частині відмови в позові щодо стягнення 5042,15грн. пені,, апеляційний суд переглядає справу в межах вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши наданий Позивачем розрахунок суми пені за період з 15.02.2014 по 15.02.2015 в сумі 5602,39грн., апеляційний суд вважає його вірним, а позовні вимоги в цій частині правомірними.

В силу приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення неустойки під час розгляду справи в суді першої інстанції на 90% (відзив на позовну заяву вих. №25/01-2018 від 25.01.2018 (а.с.59,60).

Заява обґрунтована складним економічним становищем відповідача, який є неприбутковою бюджетною організацією, що здійснює централізоване теплопостачання учбовим закладам, гуртожиткам, бюджетним організаціям, а також відсутністю збитків позивача через несвоєчасне виконання зобов'язань відповідачем. Крім того, відповідачем зазначено причину прострочення виконання зобовязання з оплати газу: затяжна процедура розрахунково-касового обслуговування казначейством розпорядників і одержувачів бюджетних коштів.

До вказаної заяви відповідачем додані довідка про взяття на облік платника податків №327 від 10.04.2003р., відповідно до якої відповідач є неприбутковою організацією, а також лист Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області №04-08/7-130 від 05.01.2017р., у якому зазначено, що відповідач як розпорядник бюджетних коштів утримується з державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши, що основний борг був погашений задовго до подачі позову до суду, прострочка носила нетривалий характер, плата за спожитий природний газ залежала від фінансування з державного бюджету, апеляційний суд вважає правомірним, обґрунтованим та таким, що зроблений з дотриманням інтересів сторін висновок суду першої інстанції щодо зменшення суми неустойки на 90% та стягнення з Відповідача пені відповідно у сумі 560, 24 грн.

Заперечення апелянта з приводу не зясування всіх обставин справи та неправомірного застосування судом норм ст. 233 Господарського кодексу України апеляційним судом відхиляються, бо, по-перше, наявність збитків, заподіяних в результаті неналежного виконання зобовязання Відповідачем скаржником не доведена, а по-друге, обставини, які визначені законодавцем та мають бути взяті судом до уваги відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, вивчаються у їх сукупності.

На підставі викладеного, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені у сумі 560, 24 грн.

Відтак, підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених ст.277 Господарського процесуального кодексу України, немає. Доводи апелянта не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд справи в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2018 у справі №904/9874/17 (в частині відмови в позові щодо стягнення з Національної металургійної академії України на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 5042,15грн. - пені.) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18.04.2018р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Ю.Б. Парусніков