номер провадження справи 35/4/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2018 Справа № 908/173/18

м. Запоріжжя

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцький Д.І.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність № 352 від 26.02.2018;

Від відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Світ-Агро, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ВІДРАДНЕНСЬКЕ, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне

про стягнення заборгованості в розмірі 189 990,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

31.01.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Світ-Агро до Публічного акціонерного товариства ВІДРАДНЕНСЬКЕ про стягнення заборгованості в розмірі 191 865,67 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним: на виконання умов договору поставки № ТД 55 від 21.04.2015, позивач поставив відповідачу товар на суму 157 681,92 грн., а відповідач прийняв, проте грошові кошти за отриманий товар відповідачем сплачено лише в розмірі 17 681,92 грн. Грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн. відповідачем не сплачено. Додатковою угодою від 30.05.2017 до договору поставки № ТД 55 від 21.04.2015, сторони домовились про розстрочення виконання зобовязання, щодо оплати заборгованості відповідача у сумі 140000,00 грн. на 6 місяців рівними платежами. Проте відповідач умови додаткової угоди не виконав, суму боргу 140000,00 грн. не сплатив. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань позивачем нараховано відповідачу пеню, на підставі п. 6.3 договору поставки № ТД 55, в розмірі 28026,08 грн., штраф, на підставі п. 6.4 договору в розмірі 7000,00 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 3574,08 грн. та інфляційні витрати у розмірі 13265,50 грн., що стало підставою для звернення з позовною заявою до господарського суду Запорізької області.

31.01.2018 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/173/18 за правилами загального позовного провадження, справі присвоєно номер провадження 35/4/18, підготовче засідання призначено на 27.02.2018 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 14.02.2018 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, дозволено участь Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Світ-Агро у судовому засіданні 27.02.2018 в режимі відеоконференції.

19.02.2018 через канцелярію господарського суд Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПуАТ ВІДРАДНЕНСЬКЕ визнало обставини викладені у позові та просить суд позовні вимоги ТОВ Торговий Дім Світ-Агро задовольнити частково з урахуванням розрахунку штрафних санкцій, наданих відповідачем.

27.02.2018 судом проведено підготовче засідання в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 27.02.2018 представник відповідача зазначив, що відповідачем було частково сплачено суму боргу в розмірі 10 000,00 грн. та надано додаткові документи до матеріалів справи. Додаткові документи долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.02.2018 підтвердив часткову оплату заборгованості відповідачем в розмірі 10 000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.02.2018 заявив клопотання про надання йому часу для підготовки та надання контррозрахунку штрафних санкцій з урахуванням часткової сплати заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні 27.02.2018 проти клопотання відповідача не заперечив, наступне судове засідання просив проводити також в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 27.02.2018 підготовче засідання відкладено на 15.03.2018 о 10 год. 00 хв.

15.03.2018 на електронну адресу суду (а поштою 20.03.2018) від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог вих. № 459 від 14.03.2018 у звязку зі сплатою відповідачем частини боргу відповідно до якої зменшено розмір основного боргу та збільшено термін нарахування штрафних санкцій, у звязку з чим, позивач остаточно просить стягнути з відповідача 130 000,00 грн. заборгованості за поставлений товар, 34 660,05 грн. пені, 7000,00 грн. штрафу, 3 894,64 грн. 3% річних, 14 435,50 грн. інфляційних витрат.

ГПК, зокрема статтею 46 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Заява позивача про уточнення позовних вимог розцінюється судом як заява про зменшення розміру позовних вимог та приймається судом, оскільки подана у відповідності до ст. 46 ГПК України. Справа розглядається з урахування зменшення позовних вимог.

Судове засідання 15.03.2018 проведено в режимі відеоконференції.

В судове засідання 15.03.2018 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог вих. № 459 від 14.03.2018.

Представник відповідача у судове засідання 15.03.2018 не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 15.03.2018 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив судове засідання по розгляду справи по суті на 30.03.2018 о 12 год. 00 хв.

Судове засідання 30.03.2018 проведено в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2018 підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 30.03.2018 не зявився, правом участі у судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце призначених судових засідань, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 30.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані сторонами додатково, судом встановлено наступне.

21.04.2015 між ТОВ Торговий Дім Світ-Агро (постачальник, позивач) та ПуАТ ВІДРАДНЕНСЬКЕ (покупець, відповідач) укладено договір поставки № ТД 55, згідно якого позивач взяв на себе зобовязання поставити відповідачу товар у кількості, по найменуванню і цінах, зазначених у видаткових накладних, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити партію товару на умовах, викладених у договорі.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у рахунках фактурах продавця та в накладних на кожну партію товару і містить у собі податок на додану вартість.

Відповідно до п. 2.2 договору, поставка товару здійснюється на умовах 100% передоплати, на підставі рахунків, що виставляються постачальником після підписання останнім письмових замовлень від покупця та передаються покупцю шляхом надіслання по факсу з підтвердженням про отримання та, на вимогу покупця пересилаються по пошті.

Покупець зобовязаний перерахувати на поточний рахунок постачальника вартість замовленої партії товару протягом 3 календарних днів з моменту їх виставлення постачальником.

Згідно п. 2.3 договору, у випадку не оплати покупцем замовленого товару у вказаний вище строк, поставка (відвантаження) товару може здійснюватися за розсудом постачальника. Якщо поставка (відвантаження) товару відбувалася без оплати, то покупець в такому разі зобовязаний оплатити поставлений товар протягом одного робочого дня з моменту отримання товару. (Моментом отримання товару вважається момент підписання покупцем товарно-транспортної або видаткової накладної).

16.03.2017 позивач на підставі видаткової накладної № 1465 від 16.03.2017 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 157 681,92 грн., а відповідач прийняв продукцію, на підставі довіреності № 127 від 16.03.2017 виданої на імя ОСОБА_2.

Відповідачем сплачено за видатковою накладною № 1465 від 16.03.2017 суму 17 681,92 грн., залишок у розмірі 140 000,00 грн. не було сплачено.

05.05.2017 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за поставлену продукцію

У відповіді на вимогу відповідач зобовязався оплатити отриманий товар згідно запропонованого графіку з розстрочкою на 6 місяців рівними частинами.

З урахуванням викладеного, сторонами 30.05.2017 укладено додаткову угоду до договору поставки № ТД 55 від 21.04.2015, відповідно до якої, сторони домовились розстрочити виконання зобовязання відповідача, щодо оплати 140 000,00 грн. рівними частинами по 23 333,33 грн. упродовж шести місяців.

Проте, відповідач не виконав свої зобовязання щодо оплаті отриманого товару згідно умов додаткової угоди.

04.09.2017 позивач повторно звернувся до відповідача з листом щодо сплати заборгованості в розмірі 140 000,00 грн.

Матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказаний вище лист-вимогу про погашення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем сплачено 10 000,00 грн. після порушення провадження у справі, згідно платіжного доручення № 1710 від 13.02.2018.

На підставі викладено, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений товар у розмірі 130 000,00 грн., пеню у розмірі 34 660,05 грн., штраф у розмірі 7 000,00 грн., 3% річних у розмірі 3894,64 грн., інфляційні витрати у розмірі 14 435,50 грн.

На час розгляду даної позовної заяви, відповідачем заборгованість в розмірі 130 000,00 грн. не оплачена.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 130 000,00 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманого товару на суму 130 000,00 грн., у встановлений строк за договором з урахуванням додаткової угоди від 30.05.2017 не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений, підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 130 000,00 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

Пунктом 6.3 договору сторони погодили, що за прострочення оплати за п. 2.3 договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. При цьому пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобовязання покупцем по оплаті товару до повного погашення заборгованості.

На підставі п. 6.3 договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 17.03.2017 по 14.01.2018 у розмірі 34 660,05 грн.

Відповідно до п. 6.4 договору встановлено, що покупець, який прострочив оплату за п. 2.3, більш ніж на 14 календарних днів, зобовязаний крім пені, що передбачена п. 6.3 договору, сплатити продавцю штраф у розмірі 5 % від несвоєчасної оплаченої суми за товар.

На підставі п. 6.4 договору, позивач нарахував відповідачу штраф, станом на день подання позову, у розмірі 7000,00 грн. (140 000,00 грн. * 5%).

Також, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачу нараховано 3% річних за прострочення оплати за товар за період з 17.03.2017 по 14.03.2018 у розмірі 3894,63 грн. та інфляційні витрати за період з квітня 2017 року по лютий 2018 року у розмірі 14 435,50 грн.

Щодо періоду нарахування штрафних санкцій, суд зазначає наступне:

Уклавши 30.05.2017 року додаткову угоду до договору поставки № ТД № 55 від 21.04.2015, сторони у такий спосіб змінили порядок та строк проведення розрахунків за товар, поставлений відповідно до договору поставки № ТД № 55 від 21.04.2015

Разом з тим, додаткова угода від 30.05.2017 не передбачає можливості існування між сторонами інших грошових зобовязань і підстав для інших грошових вимог.

Отже, підстави для застосування ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, п. 6.3 та п. 6.4 договору поставки № ТД № 55 від 21.04.2015, за період з 17.03.202017 по 30.05.2017, відсутні.

З огляду на викладене, перевіривши правильність нарахування штрафу, пені, 3% річних та інфляційних витрат за допомогою інформаційної системи Законодавство, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф у розмірі 7000,00 грн., пеня за період з 31.06.2017 по 14.03.2018 у розмірі 19 372,50 грн., 3% річних за період з 31.06.2017 по 14.03.2018 у розмірі 2049,30 грн. та інфляційні витрати за період з липня 2017 року по лютий 2018 року в розмірі 8240,00 грн.

Відповідач суму боргу визнав у повному обсязі у розмірі 130 000,00 грн., щодо суми штрафних санкцій вважає, що нарахування повинно проводитися згідно графіку встановлено додатковою угодою та надав контррозрахунок.

Суд дослідивши наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 130 000,00 грн., штрафу у розмірі 7000,00 грн., пені у розмірі 19 372,50 грн., 3% річних у розмірі 2049,30 грн. та інфляційні витрати в розмірі 8240,00 грн. як такі, що заявлені правомірно та доведені належними та допустимими доказами. В іншій частині заявленої суми до стягнення суд відмовляє з вищевказаних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Світ-Агро задовольняються судом частково.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241 Господарського процессуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ВІДРАДНЕНСЬКЕ (70406, Запорізька область, Запорізький район, селище Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Світ-Агро (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 36, оф. 2; 04128, м. Київ, а/с 121; ) заборгованість за поставлений товар у розмірі 130 000 грн. 00 коп. (сто тридцять тисяч грн. 00 коп.), пеню у розмірі 19 372 грн. 50 коп. (девятнадцять тисяч триста сімдесят дві грн. 50 коп.), штраф у розмірі 7 000 грн. 00 коп. (сім тисяч грн. 00 коп.), 3% річних у розмірі 2 049 грн. 30 коп. (дві тисячі сорок девять грн. 30 коп.), інфляційні витрати у розмірі 8240 грн. 00 коп. (вісім тисяч двісті сорок грн. 00 коп.) та судовий збір у розмірі 2499 грн. 92 коп. (дві тисячі чотириста девяносто девять грн. 92 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 02.04.2018.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Топчій