ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/8389/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Донецької області

у складі судді Кротінова О.В.

від 11.09.2017 та

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Геза Т.Д., Дучал Н.М., Стойка О.В.

від 31.10.2017

за позовом Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"

до Державного підприємства "Артемвугілля"

про стягнення 235 037 259,75 грн.

особа, рішення та дії якої оскаржуються - старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедал О.О.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог скарги на дії органу державної виконавчої служби

1. 12 липня 2017 року позивач подав скаргу на дії органу державної виконавчої служби (далі - Скарга).

2. У зазначеній Скарзі заявлені вимоги про визнання недійсною постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Канцедала О.О. (далі - ВДВС) від 23.05.2017 про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №43044067; зобов'язання ВДВС згідно частини 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №43044067.

3. Скарга мотивована тим, що постанова ВДВС від 23.05.2017 про повернення виконавчого документа є незаконною, і її прийняття здійснено без достатніх підстав, оскільки ВДВС не вчиняло всіх можливих заходів щодо розшуку майна боржника.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

4. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.09.2017 було частково задоволено Скаргу позивача. Суд визнав недійсною постанову ВДВС від 23.05.2017 про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №43044067. В іншій частині Скарги було відмовлено.

5. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 ухвала суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні Скарги щодо зобов'язання ВДВС згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №43044067 було скасовано та прийнято нове рішення про задоволення зазначених вимог. В іншій частині ухвала суду першої інстанції була залишена без змін.

6. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що ВДВС не доведено, що ним вживались усі необхідні та можливі заходи для належного виконання судового рішення.

7. Постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволення Скарги позивача про зобов'язання ВДВС винести постанову про відновлення виконавчого провадження №43044067 мотивована необхідністю дотримання прав сторін у зазначеному виконавчому провадженні і задоволення таких вимог призведене до поновлення прав позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. 17 листопада 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) подав касаційну скаргу.

9. У касаційній скарзі Департамент просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 11.09.2017, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні Скарги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ Й АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.02.2014 у справі №905/8389/13 було стягнуто з відповідача на користь позивача 224 581 064,71 грн. основної заборгованості, 8 815 309,69 грн. пені, 2 975 513,01 грн. 3% річних, 73080,00грн. судового збору.

11. 28 березня 2014 року, на виконання зазначеного рішення, видано наказ на примусове виконання рішення суду.

12. 22 квітня 2014 року ВДВС було винесено постанову ВП №43044067 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області у справі №905/8389/13.

13. 23 травня 2015 року ВДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у якій зазначено про відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

14. У матеріалах виконавчого провадження №43044067 відсутні листування ВДВС з банківськими установами щодо наявності грошових коштів на рахунках боржника; відсутні результати розшуку транспортних засобів, зареєстрованих боржником; відсутні докази звернення ВДВС за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів.

15. Також у матеріалах виконавчого провадження №43044067 відсутній, передбачений частиною 2 статті 37 Закону України "Про виконавче проваджження" акт ВДВС про наявність відповідних обставин.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. В касаційній скарзі Департамент зазначає, що ВДВС були вчинені всі можливі дії щодо перевірки майнового стану та розшуку майна боржника, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

17. Департамент вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили пункт 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішення, ухвал, постанов господарських судів України", оскільки суд не може самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження замість державного виконавця.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Конституція України

Стаття 19 частина 2

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на 23.05.2017)

Стаття 1

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 10

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 частина 1, пункти 3, 18, 21 частини 3, частина 5

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Стаття 37 пункт 2 частини 1, частина 2

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Стаття 41 частина 1

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Стаття 54

Виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів.

Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

20. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 300 частини 1, 2

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

21. Суд зазначає, що касаційна скарга Департаменту, її доводи, фактично зводяться до переоцінки обставин справи, що не є компетенцією Суду, враховуючи вимоги статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

22. Суд зазначає, що твердження Департаменту про те, що ВДВС були вчинені всі можливі дії щодо перевірки майнового стану та розшуку майна боржника, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження" є необґрунтованими, оскільки, як зазначалось у пункті 14 цієї постанови, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено відсутність вжиття ВДВС усіх необхідних та можливих заходів для належного виконання судового рішення.

23. Суд відхиляє аргументи Департаменту про те, що суд не може самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження замість державного виконавця, оскільки суд може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

24. Тому, Суд погоджується, що суд апеляційної інстанції, врахувавши, що ВДВС безпідставно ухиляється від вчинення передбачуваних законом дій, зокрема, вжиття необхідних та можливих заходів для належного виконання судового рішення, та з метою дотримання прав сторін у виконавчому провадженні №43044067, правомірно задовольнив Скаргу позивача про зобов'язання ВДВС винести постанову про відновлення зазначеного виконавчого провадження.

25. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, Департрамент не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

27. Ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

28. Судові витрати, понесені Департаментом у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на Департамент, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 у справі №905/8389/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець