ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

17.04.2018м. ДніпроСправа № 904/957/13-г

За скаргою: Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас"

на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

У справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас", с. Вороново, Синельниківський район, Дніпропетровська область

про стягнення 18 370 127,19 грн. за договором № 89-Ц від 14.02.12р. про постачання електричної енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

За участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

Представники:

Від скаржника не з'явився

Від позивача ОСОБА_1 -представник за довіреністю № 621 від 15.12.17р.

Від боржника не з'явився

Від ВДВС ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 3716/203-03 від 29.12.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2013 у справі № 904/957/13-г за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення 18 370 127,19 грн. за договором № 89-Ц від 14.02.12р. про постачання електричної енергії позов задовольнили частково.

На виконання рішення 18.03.2017 видано наказ.

Ухвалою від 10.05.2017 здійснено заміну сторони виконавчого провадження (боржника) з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2013 у справі № 904/957/13-г - Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (52521, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, 28, ) на правонаступника - Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради" (51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41А, ).

30.03.2018 від Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" надійшла скарга, в якій скаржник просить:

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.06.2017, ВП 37736815, про арешт коштів боржника.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2018, скаргу Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" прийнято до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 05.04.2018.

Відповідно до ст. 114 ГПК України, ухвалою від 05.04.2018 відкладено розгляд скарги до 17.04.2018.

Скаржник у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

17.04.2018 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовує, ти що на адресу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, особи як здійснює представництво по даній справі, надійшла ухвала про призначення до розгляду скарги лише 16.04.2018 о 11:05.

Боржник у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 250.

Суд клопотання представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкладення розгляду скарги відхилив на підставі наступного.

Статтею 342 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Тобто, зазначеною статтею встановлений строк для розгляду скарги 10 днів, крім того, судом вже було надано час для підготовки відповіді на скаргу, застосувавши розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Посилання представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на брак часу для підготування відповіді на скаргу судом не приймається на підставі викладеного вище.

Розглянувши скаргу на дії посадових осіб органів державної виконавчої служби, суд вважає за необхідне скаргу задовольнити, з наступних підстав.

В обґрунтування скарги, скаржник посилається на те, що 04.03.2013 року Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/957/13-г позовні вимоги ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» задоволено у повному обсязі.

Довідкою відділу ПАТ «Ідея Банк» за №112/190-27/03, від 27.03.2018р. отриманої підприємством 27.03.2018 року електронною поштою повідомлено скаржника про те, що Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.06.2017р. ВП 37736815. накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках в ПАТ «Ідея Банк», клієнта ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас».

Скаржник вказує, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 03.01.2018 року ВП 37736815, замінено сторону у виконавчому провадження, а саме, боржника - Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (52521, Дніпропетровська область Синельниківський район с. Воронове, вул. Дніпровська 28, ) замінено на належного боржника (правонаступника) - Комунальне підприємство «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради (51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 41-А, ).

Таким чином, скаржник вважає, що арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відкритих у фінансових установах перелічених постановою, повинен бути скасований.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейським судом з прав людини в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року зроблено висновок про те, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв'язку з чим саме на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2013 у справі № 904/957/13-г за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" про стягнення 18 370 127,19 грн. за договором №89-Ц від 14.02.12р. про постачання електричної енергії позов задовольнили частково.

На виконання рішення 18.03.2017 видано наказ.

Ухвалою від 10.05.2017 здійснено заміну сторони виконавчого провадження (боржника) з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2013 у справі № 904/957/13-г - Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" (52521, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Воронове, вул. Дніпровська, 28, ) на правонаступника - Комунальне підприємство "Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Павлоградської міської ради" (51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 41А, ).

15.06.2017 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №37736815, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках у банківських установах, що перелічені у постанові, а також на всі кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_5 міжрайонному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас".

03.01.2018 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, якою на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017, замінено сторону у виконавчому провадженні №37736815, а саме, боржника - Державне міжрайонне підприємство водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» (52521, Дніпропетровська область Синельниківський район с. Воронове, вул. Дніпровська 28, ) замінено на належного боржника (правонаступника) - Комунальне підприємство «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Павлоградської міської ради (51400, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 41-А, ).

27.03.2018 на адресу Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» надійшов лист Дніпровського відділення ПАТ «Ідея Банк» №112/190-27/03 щодо невиконання платіжного доручення, яким було повернуто скаржнику платіжне доручення №1 від 27.03.2018 без виконання на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №37736815 від 15.06.2017 (а.с.229).

Скаржник звертаючись до суду зі скаргою на дії органів державної виконавчої служби зазначив, що у звязку з заміною боржника у виконавчому провадженні, арешт накладений постановою про арешт коштів боржника ВП №37736815 від 15.06.2017 повинен бути скасований, але станом на березень 2018 року державний виконавець арешт з рахунків скаржника не зняв, що на думку скаржника є підставою для скасування постанови про арешт коштів боржника у судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пункт 12 Розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 передбачає, що у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до ч. 1. та ч. 2 ст. 56 Закону України ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» заходи примусового стягнення, у тому числі й арешт коштів боржника вживається відносно боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином у звязку зі зміною сторони у виконавчому провадженні її правонаступником, відповідно слід вважати такою, що відпала й підстава для збереження чинності арешту накладеного на грошові кошти Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас», оскільки останнє втратило статус боржника у виконавчому провадженні №37736815.

В даному випадку арешт накладено саме на грошові кошти заявника, тому єдиною підставою зняття арешту є втрата заявником статусу боржника у виконавчому провадженні.

За викладених обставин, скарга Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" підлягає задоволенню, а постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.06.2017, ВП 37736815, про арешт коштів боржника підлягає скасуванню.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Законне і обґрунтоване рішення має бути також справедливим у моральному та соціальному аспектах - з урахуванням вимог Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Приписами статті 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" кожному гарантовано захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України від 02.11.2004 №1-33/2004).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232 - 236, 342 - 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкладення розгляду скарги - відхилити.

2. Скаргу Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Дніпро-Західний Донбас" на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

3. Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.06.2017, ВП 37736815, про арешт коштів боржника.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, але може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 17.04.2018 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя ОСОБА_6