ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № Б29/122-09

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю представників: ПАТ "Дельта Банк" - Спінулова, посв. Адвоката від 30.08.2016 №5761/10, ордер №331307 та арбітражного керуючого Клименка С.А. посв. №1472 від 20.08.2013

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. (Далі - ПАТ "Дельта Банк")

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017

(Суддя - Калиниченко Л.М.)

та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 (Головуючий суддя - Кузнецов В.О.; судді - Чус О.В., Науменко І.М.)

за заявою боржника Закритого акціонерного товариства "Углеводород"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа № Б29/122-09 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Углеводород" (Далі - ЗАТ "Углеводород"), у якій постановою від 27.11.2012 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Клименка Сергія Андрійовича

2. ПАТ "Дельта Банк" 16.05.2017 звернувся до місцевого господарського суду із заявою № 23.1/278 від. про визнання недійсним результатів аукціонів, який відбувся 26.06.2014.

2.1. Обґрунтовуючи свою заяву ПАТ "Дельта Банк" посилався на те, що аукціон було проведено з порушенням порядку реалізації майна, а саме під час проведення аукціону з продажу майна боржника порушені вимоги ст.ст.15-17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст.ст. 25, 26, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013 (Далі - Закон про банкрутство).

3. Крім того, ПАТ "Дельта Банк" подано скаргу на дії арбітражного керуючого Клименко С.А. щодо витрат у справі № Б29/122-09, пов'язаних з нотаріальним посвідченням договорів купівлі-продажу майна боржника.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" за № 23.1/278 від 16.05.2017 про визнання недійсним результатів аукціонів, який відбувся 26.06.2014 - відмовлено.

4.1. Клопотання ліквідатора Клименка С.А. від 19.05.2017 про затвердження звіту № 6 від 19.05.2017 про відшкодування витрат арбітражного керуючого Клименка С.А. у справі № Б29/122/09 задовольнити частково: визнано у сумі 21 255, 74 грн., у сумі 36 650,00 - відхилено.

4.2. У задоволенні скарги ПАТ " Дельта Банк " за № 23.1/6 від 06.01.2017 - відмовлено.

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" відмовлено.

5.1. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 у справі №Б29/122-09 в частині відмови у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" за № 23.1/278 від 16.05.2017 про визнання недійсним результатів аукціонів, який відбувся 26.06.2014 та відмови у задоволенні скарги ПАТ " Дельта Банк " за № 23.1/6 від 06.01.2017 залишено без змін.

5.2. Апеляційну скаргу ліквідатора закритого акціонерного товариства "Углеводород" арбітражного керуючого Клименка С.А. задоволено.

5.3. Змінено абзац другий ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 у справі №Б29/122-09, виклавши у наступній редакції: "Затвердити звіт ліквідатора ЗАТ "Углеводород" Клименка С.А. № 6 від 19.05.2017 про відшкодування витрат арбітражного керуючого Клименка С.А. у справі № Б29/122-09, пов'язаних з реалізацією майна ЗАТ "Углеводород", яе перебувало в заставі (іпотеці) ПАТ "Кредитпромбанк" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") в сумі 57 905,74 грн., за рахунок коштів, отриманих від продажу майна".

6. Постанова апеляційного господарського суду обґрунтована тим, що:

6.1. Повідомлення про продаж майна банкрута було опубліковано в газеті "Берег Надій" № 23 (884) від 05.06.2014, отже, оголошення про продаж майна банкрута було здійснено у відповідності до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємство (малу приватизацію)" ;

6.2. згідно протоколу аукціону з реалізації майна ЗАТ "Углеводород" зі зниженням ціни № 1 від 27.06.2014, який підписаний замовником аукціону, організатором аукціону та переможцем аукціону, шаг торгів (розмір мінімальної знижки) становив 5% від початкової ціни, що складає 85 657,50 грн., отже під час проведення спірного аукціону було дотримано порядок зниження ціни, встановлений ч.3 ст.18-1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємство (малу приватизацію)", доказів зворотного банком не надано;

6.3. суд апеляційної інстанції відхилив доводи банку про те, що оцінка майна не проводилась та не рецензувалася більше 12 місяців та встановив, що у матеріали справи містять висновок про вартість оцінки майна від 31.12.2013, відповідно до Методики оцінки вартості майна під час приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2000р. №1554, термін дії акта оцінки майна становить шість місяців з дня його затвердження, отже, на момент проведення спірного аукціону висновок про оцінку майна банкрута був дійсним, а вартість спірного майна на момент продажу на аукціоні було визнано на підставі дійсного висновку про його оцінку;

6.4. судом апеляційної інстанції відхилено доводи банку щодо не дослідження судом першої інстанції факту перерахування всіма учасниками аукціону попередніх внесків відповідно до ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та встановлено, що у матеріалах справи наявні платіжні доручення № 2 від 18.06.2014 та № 425 від 19.06.2014 про перерахування учасниками аукціону ТОВ "Дніпронафтопром" та ТОВ "Артторг-1" по 171 315,00 грн гарантійного внеску за участь в аукціоні.

6.5. водночас суд другої інстанції зазначив, що помилкове застосування судом першої інстанції до спірних відносин норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції чинній після 19.01.2013 не призвело до прийняття неправильного рішення в частині відмови у задоволенні заяви банку про визнання результатів аукціону недійсним.

6.6. Задовольняючи апеляційну скаргу арбітражного керуючого Клименка С.А., апеляційний господарський суд виходив з такого:

6.6.1. встановлені у справі обставини свідчать про те, що 57 905,74 грн це витрати понесені ліквідатором на інвентаризацію нерухомого майна, отримання від КП Синельниківського МБТІ витягів з державних реєстрів України права власності на нерухоме майно, сплатою державного мита за проведення державної реєстрації речових прав, оголошення про проведення аукціону з продажу заставного майна, а також нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу;

6.6.2. відповідно до п. 4 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дії ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна, кожним кредитором або комітетом кредиторів;

6.6.3. під час розгляду скарги на дії ліквідатора, судом приймаються наступні рішення: "у задоволенні скарги відмовити" або "задовольнити скаргу". Суд не може розглядаючи скаргу на дії ліквідатора, зобов'язати останнього перераховувати відповідну суму на розрахунковий рахунок заявника.

6.6.4. суд другої інстанції погодився із висновком місцевого господарського суду про те, що ПАТ "Дельта Банк" звертаючись зі скаргою до господарського суду оскаржує дії ліквідатора Клименка С.А., а в прохальній частині зазначає про перерахування коштів, тобто скарга ПАТ "Дельта Банк" подана без дотримання вимог форми та змісту скарги та підтримав висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ "Дельта Банк" на дії ліквідатора Кліменка С.А.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

7. ПАТ "Дельта Банк" звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10.08.2017 в частині відмови у задоволенні заяви про визнання аукціону недійсним та в частині відмови банку у задоволенні скарги на дії ліквідатора;

7.1. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 скасувати повністю.

7.2. прийняти нове рішення, яким: заяву банку про визнання недійсним аукціону проведеного 26.06.2014 задовольнити; скаргу на дії ліквідатора Клименка С.А., також, задовольнити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій скаржник вважає невірне застосування та порушення судами норм матеріального та процесуального права:, зокрема, ст. ст. 25, 30, 31 Закону про банкрутство, ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприэмств (малу приватизацію)", ст. ст. 4, 43. 83 Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній до 15.12.2018.

8.1. скаржник вважає, що витрати арбітражного керуючого на натаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу майна проданого на аукціоні, які затверджені у оскаржуваній постанові апеляційного господарського суду, не відповідають закону та повинні були бути за рахунок покупця майна;

8.2.скарга на дії ліквідатора була подана у січні 2017 року, але суд розглянув скаргу банку лише у серпні, уже після затвердження звіту ліквідатора про відшкодування витрат, що дало привід суду надати формальну відмову банку у задоволенні скарги.

8.3. крім того, в порушення ч.9 ст.45 Закону про банкрутство, суд першої інстанції з яким погодився суд другої інстанції, безпідставно відмовив заставному кредитору у задоволенні вимог щодо зобов'язання ліквідатора перерахувати гроші, отримані від продажу заставного майна на розрахунковий рахунок заставного кредитора.

8.4. відносно відмови у визнанні недійсними результатів аукціону, скаржник вважає, що під час підготовки, проведення та оформлення результатів аукціону з продажу майна банкрута мали місце порушення порядку та умов продажу, зокрема, в порушення ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" оголошення про проведення аукціону було розміщено 04.06.2014 , а аукціон проведено 26.06.2014. з цього приводу скаржник вважає, що виходячи з наведеної норми оголошення про продаж публікується не пізніше як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, тоді як у оскаржуваній постанові суд другої інстанції вказував про відповідну публікацію за 20 днів до проведення аукціону.

8.5. Крім того, скаржник посилається на порушення ст. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", за відсутності протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу інформації, розміщеної у місцевій пресі та інших друкованих виданнях про ціну продажу та переможця аукціону. Скаржник зазначає, що наведена інформація відсутня у матеріалах справи.

8.6. Загальна сукупність фактів, на думку скаржника, вплинула на те, що під час продажу мана на аукціоні вартість майна була неправомірно занижена.

9. Ліквідатор ЗАТ "Углеводород" арбітражний керуючий Клименко С.А. у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10 Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №Б29/122-09.

10.1. Призначено розгляд касаційної скарги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на 4 квітня 2018 року о 14 год. 30 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

11. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

12. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 р. № 4212-VI (зі змінами і доповненнями), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

15. У п. 40 листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р., № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" роз'яснено, що положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013 р. Наведене стосується й вирішення спорів, зазначених у частині четвертій статті 10, статті 20 та частині восьмій статті 23 Закону. Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (розділ IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство" та статті Закону, що визначають процедури санації та ліквідації), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, з урахуванням викладеного у пункті 33 цього Інформаційного листа. Якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

16. Як встановлено під час розгляду справи судом другої інстанції, 20.12.2012 на засіданні комітету кредиторів боржника було затверджено порядок реалізації майна боржника; оголошення про проведення конкурсу з продажу майна банкрута було оприлюднене у друкованих виданнях упродовж 26.-27.12.2012; конкурс с реалізації майна боржника було проведено 16.01.2013, отже, висновок апеляційного господарського суду про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013, є правомірним.

17. Згідно ч.ч.1-3 ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому, продаж підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" та інших нормативно-правових актів з питань приватизації. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємство (малу приватизацію)".

18. У ч. 2 ст. 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємство (малу приватизацію)" інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні публікується не пізніш як за 20 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в офіційних друкованих виданнях державних органів приватизації, місцевих друкованих виданнях та інших виданнях, визначених органами приватизації.

19. Як встановлено під час розгляду справи, повідомлення про продаж майна банкрута було опубліковано в газеті "Берег Надій" № 23 (884) від 05.06.2014.

20. Отже, оголошення про продаж майна банкрута було здійснено у відповідності до діючого на той час законодавства, що спростовує аргументи заявника касаційної скарги про порушення порядку та умов продажу, зокрема, ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

21. Крім того, скаржник посилається на порушення ст. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", за відсутності протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу інформації, розміщеної у місцевій пресі та інших друкованих виданнях про ціну продажу та переможця аукціону. Скаржник зазначає, що наведена інформація відсутня у матеріалах справи.

22. Наведений аргумент касаційної скарги відхиляється касаційний судом, з огляду на те, що вимог, на які посилається скаржник, норма ст. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" не містить. У наведеній статті обумовлено порядок підготовки об'єкта малої приватизації до продажу.

23. Відхиляючи доводи касаційної скарги про те, що витрати арбітражного керуючого на натаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу майна проданого на аукціоні, які затверджені у оскаржуваній постанові апеляційного господарського суду, не відповідають вимогам закону, суд касаційної інстанції виходить з такого.

24. Згідно ч.1 ст.25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута, реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

25. У ч. 2 ст. 26 Закону про банкрутство передбачено, що майно банкрута, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

26. відповідно п.1 ч.1 ст.31 Закону про банкрутство у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги забезпечені заставою та витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії.

27. Суд касаційної інстанції вважає, що виходячи із вимог ч. 2 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону про банкрутство, кошти від продажу майна банкрута, що знаходяться у заставі кредитора та включено до складу ліквідаційної маси цього банкрута, можуть використовуватись виключно для першочергового задоволення вимог саме цього кредитора заставодержателя.

28. Разом з тим, суд касаційної інстанції вважає, що за рахунок коштів від продажу заставного майна, які спрямовуються на погашення вимог заставного кредитора в процедурі ліквідації, можливо погасити лише витрати, які пов'язані з утриманням, збереженням, а також продажем такого заставного майна.

29. Відповідно до ч.12 ст. 31 Закону про банкрутство витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у даній справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку передбаченим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або за рахунок коштів кредиторів, чи коштів одержаних у результаті виробничої діяльності банкрута. Звіт про оплату послуг, відшкодовування витрат арбітражного керуючого затверджуються рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

30. Згідно ч.16 ст. 31 Закону про банкрутство звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

31. Як встановлено під час розгляду справи, у зв'язку з реалізацією майна ЗАТ "Углеводород": цілісного майнового комплексу "Виробництво по переробці вуглеводної сировини потужністю 60 тис. тон на рік по сировині з ємкісним парком", розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Новоолександрівка, вул.Залізнична, 4 та нежитлової будівлі, нафтобази, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Новоолександрівка, вул.Зарічна,5, яке перебувало в заставі (іпотеці) ПАТ "Кредитпромбанк" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") були понесені витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням договорів купівлі-продажу зазначеного заставного майна, а саме: за договором від 06.11.2013 реєстр.№1364 - 26 000,00 грн, за договором від 27.06.2014 реєстр. № 648 - 10 650,00 грн.

32. Крім того, встановлено, що згідно протоколу засідання комітету кредиторів ЗАТ "Углеводород" від 19.05.2017 комітетом кредиторів прийнято рішення про затвердження звіту № 6 від 19.05.2017 про відшкодування витрат арбітражного керуючого Клименка С.А., пов'язаних з реалізацією майна банкрута, яке перебуває в заставі (іпотеці) ПАТ "Кредитпромбанк" (правонаступник ПАТ "Дельта Банк") в сумі 57 905,74 грн. за рахунок коштів, отриманих від продажу вказаного майна.

33. Отже, апеляційний господарський суд дійшов, у даному випадку, вірного висновку про те, що витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням договорів купівлі-продажу заставного майна, є витратами, пов'язаними з реалізацією такого майна і з урахуванням встановленого підставно відшкодував витрати арбітражного керуючого Клименка С.А. в сумі 36 650,00 грн, змінивши при цьому ухвалу місцевого господарського суду у відповідній частині.

34. Доводи скаржника про те, що скарга на дії ліквідатора була подана у січні 2017 року, але суд розглянув скаргу банку лише у серпні, уже після затвердження звіту ліквідатора про відшкодування витрат, що дало привід суду надати формальну відмову банку у задоволенні скарги, базується на припущеннях заявника і жодним чином не підтверджені останнім.

35. Встановивши обставини правомірного відшкодування ліквідатору витрат пов'язаних із продажем заставного майна, колегія суддів погоджується із доводами попередніх судових інстанцій про відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ "Дельта Банк" на дії ліквідатора Кліменка С.А.

36. Таким чином, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку, про відсутність правових підстав для визнання недійсним результатів аукціонів, який відбувся 26.06.2014 та задоволення скарги на дії ліквідатора.

37. Відповідно ст. 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

38. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для задоволення касаційної скарги та часткового скасування ухвали місцевого господарського суду та скасування постанови апеляційного господарського суду, касаційний суд не вбачає.

39. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за її подання покладається на ПАТ "Дельта Банк".

Керуючись статтями 240, 300, 301, 306, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова В.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №Б29/122-09 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №Б29/122-09 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко