КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 910/1352/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю осіб, які можуть отримати статус учасника справи:
від фірми "Т.М.М."-ТОВ: не з'явився від ПАТ "Укрсоцбанк" (скаржника): адвокат Молдавська Олена Володимирівна від ВПВР ДВС МУЮ: не з'явився від приватного нотаріуса КМНО Осипенка Д.О.: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариствв "Укрсоцбанк"
на ухвалуГосподарського суду міста Києва
від09.02.2018
суддя Смирнова Ю.М.
за заявоюФірма "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю, м. Київ
прозабезпечення позову
до осіб, які можуть отримати статус учасника справи: 1) публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", м. Київ; 2) відділ примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ 3) приватний нотаріус Київського міського округу Осипенко Дмитро Олегович, м. Київ

За результатом розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фірма "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до пред'явлення позову. В заяві фірма "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно, та встановити заборону на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса № 7862, вчиненого 20.12.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/1352/18 заяву фірми "Т.М.М."- товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову задоволено частково; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно; в іншій частині у задоволенні відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду із посиланням на ст.ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України мотивована частковою доведеністю наведених фірмою "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю в заяві про забезпечення позову підстав.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/1352/18 публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі-скаржник/ ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 136, 140, 141 Господарського процесуального кодексу України. Також, за твердженнями скаржника, подана фірмою "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса № 7862, вчиненого 20.12.2017 належним чином не обгрунтована, а обставини, на які посилається заявник, не дають підстави для втручання господарського суду у неможливість реалізації банком свого права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості заявника перед банком. Крім того, скаржник зазначає, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» є безспірними.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 відновлено строк ПАТ «Уксоцбанк» на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2018; відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду на 03.04.2018.

23.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від фірми "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт-без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу фірмв "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін

29.03.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшла відповідь на відзив.

Представники скаржника в судовому засіданні, підтримали доводи наведені в апеляційній скарзі, з обґрунтуваннями, які були викладені в них, та просили суд скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 09.02.2018 року.

Інші учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає часковому скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 9 п.1 Перехідних положень ГПК України роз'яснено, що справи у судах апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції і судовою колегією апеляційного господарського суду, що 07.02.2018 (відповідно до штампу канцелярії Господарського суду міста Києва проставленого на титульному аркуші заяви про забезпечення позову) фірма "Т.М.М." товариство з обмеженою відповідальністю звернулась до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно, та встановити заборону на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса № 7862, вчиненого 20.12.2017.

Звертаючись до суду із вказаною заявою фірма "Т.М.М." товариство з обмеженою відповідальністю посилалася на те, що публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми заборгованості за кредитом, яка (сума) не є безспірною та не надсилав поручителю ОСОБА_5 вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.

Крім того, заявник вказує, що зверненню до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки має передувати надсилання іпотекодержателем повідомлень боржнику та майновому поручителю відповідної вимоги про усунення порушень та незадоволення зазначеної вимоги щонайменше протягом тридцяти днів. Однак, ПАТ «Укрсобанк» , не звертався з відповідною вимогою, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", до майнового поручителя ОСОБА_5, з яким банк уклав договір поруки від 30.09.2016 року. Згідно вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком за виконання фірмою "Т.М.М." товариство з обмеженою відповідальністю своїх зобов'язань за договором кредиту, зобов'язання за яким забезпечені вище зазначеним іпотечним договором. Отже, за твердженнями заявника, вказані дії публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є неправомірними, порушують права боржника щодо можливості виконання його обов'язку поручителем, і є зловживанням публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису.

З огляду на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру заборгованості, останній (виконавчий напис) буде оскаржений фірмою "Т.М.М." товариство з обмеженою шляхом подання позову про визнання виконавчого напису № 7862, вчиненого 20.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

На підтвердження необхідності забезпечення позову, фірмою "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю надано наступні документи, а саме-постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП № 55614317 від 23.01.2018 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. від 20.12.2017 № 7862.

Вживаючи ухвалою від 09.02.2018 за заявою фірми фірма "Т.М.М." товариство з обмеженою відповідальністю заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, господарський суд першої інстанції припустився, що примусове виконання виконавчого напису, про оскарження якого заявник має намір пред'явити позов, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, зокрема, зумовити виникнення інших спорів між сторонами.

Натомість з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, в порушення вимог ст.ст. 74, 76, 77, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено та не досліджено докази на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, що призвело до помилкового висновку суду щодо задоволення заяви фірми "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову.

Крім того, у подані заяві фірма "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю просило суд забезпечити позовом шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису задоволенню не підлягає.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що вказана не відповідає вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Таким чином місцевим господарським судом правомірно було відмовлено в частині забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/1352/18 підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на - фірму "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю

Керуючись ст.ст. 74, 129, 136, 137, 240, 267-271, 273, 275, 277, 282-284

та Розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/1352/18 скасувати в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно та в цій частині прийняти нове рішення:

« 1. У задоволенні заяви фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7862 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно - відмовити».

3. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі № 910/1352/18- залишити без змін.

4. Стягнути з фірми "Т.М.М." - товариство з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіантська, буд. 3, ідентифікаційний код 14073675) на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, ідентифікаційний код 00039019) 1762 ( одну тисячу сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

6. Справу № 910/1352/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

8. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 10.04.2018.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв