ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/2774/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

при секретарі судового засідання Шейнцис О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/2774/17

за позовом: Фізичної особи-підприємця Григорчука Владислава Борисовича

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одесагаз"

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення збитків у розмірі 418 341,72 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Григорчук В.Б. - витяг з ЄДР;

Боброва В.М. - витяг з угоди про надання правової допомоги № 1147 від 20.12.2017р.; ордер серії ОД № 167520 від 20.12.2017р.; свідоцтво № 1627 від 03.04.2008р.

від відповідача: Затинайко М.Я. - довіреність № 21/17-3 від 02.01.2018р.

СУТЬ СПОРУ: 15.11.2017р. Фізична особа-підприємець Григорчук Владислав Борисович звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Одесагаз", в якій просить визнати дії відповідача з припинення (обмеження) постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, та на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3 - незаконними; зобов'язати відповідача відновити постачання природного газу на пунктах споживання, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та провулок Волзький, 3; стягнути з відповідача в якості відшкодування завданих збитків грошову суму у розмірі 248 968,48 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про неправомірне припинення (відключення) від газопостачання об'єктів, які належать на праві приватної власності Фізичній особі-підприємцю Григорчуку В.Б., що призвело до понесення останнім значних збитків у вигляді недодержаного прибутку та витрат на монтаж системи гарячого водопостачання.

Як вказує позивач, 26.05.2017р. працівниками ПАТ «Одесагаз» без завчасного попередження та без належних підстав було припинено розподіл природного газу за адресою: м. Одеса, пров. АДРЕСА_2,1. Жодних повідомлень про припинення газопостачання представниками ПАТ "Одесагаз», в порушення вимог Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 року № 1687, ФОП Григорчук В.Б. надіслано чи вручено не було.

При цьому, позивач наголошує, що усі направлені ПАТ «Одесагаз» рахунки-фактури на оплату природного газу ним були оплачені в повному обсязі. Оскільки жодних інших рахунків Григорчуку В.Б. направлено не було, про існування боргу на момент відключення позивачу відомо не було. Неодноразові звернення позивача до ПАТ «Одесагаз» з вимогами про відновлення газопостачання на його об'єктах залишились без задоволення. Газопостачання на момент звернення до суду з позовною заявою ПАТ «Одесагаз» відновлено не було.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.11.2017р. порушено провадження у справі №916/2774/17 із призначенням до розгляду в засіданні суду 20.12.2017р.

Ухвалою суду від 20.12.2017р., з урахуванням набрання чинності 15.12.2017 року Законом України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, відповідно до ст.ст.12, 247 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147VІІІ, справу № 916/2774/17 прийнято до розгляду за правилами ГПК України в порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою підготовче засідання призначено на визначений ухвалою суду від 06.12.2017р. час, а саме на 20 грудня 2017р. о 10 год. 30 хв.

У судовому засіданні 20.12.2017р. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву (т.2 а.с.5-8), згідно якого він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач наголошує, що станом на 01.05.2017р. у позивача існувала заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 1 328, 32 грн. 16.05.2017р. під час отримання другого примірника акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017р. представнику споживача було вручено попередження про припинення газопостачання за адресою пров. АДРЕСА_2, 1.

Приймаючи до уваги передбачене законом та договором відповідне право ПАТ «Одесагаз», з огляду на несвоєчасну та неповну оплату позивачем послуг згідно умов договору розподілу природного газу, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 1 328,32 грн., 26.05.2017р. представниками відповідача за адресою АДРЕСА_2 було здійснено припинення розподілу природного газу

Як зазначає відповідач, станом на 12.06.2017р. заборгованість за послуги з розподілу природного газу Споживачем було ліквідовано. Однак ФОП Григорчук В.Б. не звертався до ПАТ «Одесагаз» із заявою про відновлення газопостачання та не сплачував вартість послуг за припинення та відновлення послуг з розподілу природного газу.

Стосовно стягнення збитків, відповідач зазначив, що ПАТ «Одесагаз» не вбачає причинного зв'язку між припиненням розподілу природного газу Споживачу у зв'язку із наявною заборгованістю у порядку діючого законодавства України та понесеними збитками у вигляді недодержаного прибутку та витратами на монтаж системи гарячого водопостачання.

Ухвалою суду від 20.12.2017р., приймаючи до уваги повідомлення позивача про намір заявити клопотання про виклик свідків, з метою з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підготовче засідання у справі №916/2774/17 відкладено на 24.01.2018р.

09.01.2018р. позивачем до канцелярії суду було надано клопотання про збільшення розміру позовних вимог (т.2 а.с.25), згідно якого останній просить суд визнати дії ПАТ «Одесагаз» з припинення (обмеження) постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, та на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3 - протиправними; зобов'язати ПАТ «Одесагаз» відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати ПАТ «Одесагаз» відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3; стягнути з ПАТ «Одесагаз» на користь ФОП Григорчука Владислава Борисовича суму збитків у загальному розмірі 355 269,07 грн.

Обґрунтовуючи вказане клопотання позивач, зокрема, наголосив на тому, що надане відповідачем повідомлення № 2494 від 16.05.2017 року йому не надходило. При цьому, вказане повідомлення не містить інформації, ким саме воно було отримано, а підпис на повідомленні позивачу не знайомий.

09.01.2018р. до суду надійшло клопотання позивача про визнання доказів недостовірними та недопустимим (т.2 а.с.50-52), згідно якого останній просить суд визнати повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №2494 від 16.05.2017р. недостовірним та недопустимим доказом по справі №916/2774/17 та виключити його з числа доказів.

Також 09.01.2018р. позивачем до суду була подана відповідь на відзив (т.2 а.с.55-60), в якій ФОП Григорчук В.Б. зазначив, зокрема, що з роздруківки переліку листів електронної пошти на електронну пошту споживача, наданої до відзиву на позовну заяву, вбачається, що рахунок від 22.02.2017 р. не був надісланий, так як в стовпчику «Дата контакту» не зазначено жодних відомостей за листом від 22.02.2017 р., також в стовпчику «Статус» зазначено «Исходящее», в свою чергу інші листи позначені статусом «Отправленное», що прямо свідчить про те, що рахунок не був відправлений.

Крім того, як вказує позивач, йому жодним чином не надходили рахунки за березень місяць 2017 року та рахунок від 25.04.2017 року.

17.01.2018р. ПАТ «Одесагаз» до суду були подані заперечення на відповідь на відзив у порядку ст. 167 ГПК України, в яких відповідач зазначив, зокрема, про те, що рахунок від 22.02.017р. жодним чином не стосується періоду виникнення заборгованості, за яку споживачу було припинено газопостачання, а всі інші рахунки позивачу були направлені на електрону адресу.

Також відповідач наголошує на тому, що нормами законодавства не передбачене обов'язкове направлення повідомлення про припинення розподілу природного газу рекомендованим листом. Тому 16.05.2017р. саме під час отримання другого примірника акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017р. представнику споживача було вручено попередження про припинення газопостачання за адресою АДРЕСА_2.

При цьому, відповідач зазначає, що діючим законодавством України, яке регулює діяльність Оператора ГРМ, не закріплено обов'язок ПАТ "Одесагаз" стосовно перевірки повноважень представників споживачів та посвідчення їх осіб.

У судовому засіданні 24.01.2018р. судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.02.2018р.

30.01.2018р. позивачем до суду було подане клопотання про збільшення позовних вимог (т.2 а.с.106-108), згідно якого останній просить суд стягнути з відповідача збиток, що складає суму переплат за послуги електропостачання в період за грудень 2017р. та в період за січень місяць 2018р. загальною сумою 52 161,20 грн.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач наголосив на тому, що протиправні дії відповідача щодо відключення газопостачання за адресою: м. Одеса, пров АДРЕСА_2, 1, де розташовано готель «Адмірал», мали наслідком необхідність забезпечення готелю гарячим водопостачанням за допомогою електроводонагрівачів, що значною мірою вплинуло на збільшення обсягу споживаної електроенергії.

У судовому засіданні 05.02.2018р., приймаючи до уваги усне клопотання позивача про перерву, судом було оголошено перерву до 07.02.2018р.

07.02.2018р. ФОП Григорчук В.Б. до суду було подано клопотання про кінцеве збільшення позовних вимог (т.2 а.с.137-142), згідно якого позивач просить суд визнати дії ПАТ «Одесагаз» з припинення (обмеження) постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, та на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3 - протиправними; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати ПАТ "Одесагаз" відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3; стягнути з ПАТ "Одесагаз" на користь ФОП Григорчука Владислава Борисовича вартість системи гарячого водопостачання готелю в розмірі 22 000 грн., вартість електроводонагрівачів та матеріалів для їх монтажу на загальну суму 9 271,14 грн.; вартість обладнання та монтажу твердопаливного котла марки «Маяк АОТ-98» в розмірі 27 000 грн.; вартість переплати за електроенергію за період з червня по серпень відповідно 2016 та 2017 років, в розмірі 36 872,34 грн.; вартість переплати за електроенергію за період з вересня по листопад місяці відповідно 2016 та 2017 років, в розмірі 79 300, 59 грн.; вартість переплати за електроенергію в період за грудень місяць в порівнянні з 2016 та 2017 роками, в розмірі 22361,20 гривень; вартість переплати за електроенергію в період за січень місяць в порівнянні з 2017 та 2018 роками, в розмірі 29 800 грн.; суму зниження прибутку готелю за період з 26.05.2017 року по 30.08.2017 року в розмірі 180 825, 00 грн., а також суму судового збору в розмірі 10 911,45 грн.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, позивач повідомив суд про понесення ним додаткових витрат, пов'язаних з відновлення функціонування готелю, які останній вважає збитками, викликаними неправомірними діями відповідача по припиненню газопостачання.

У судому засіданні 07.02.2018р. судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14.02.2018р. для надання можливості сторонам подати додаткові докази.

Ухвалою суду від 14.02.2018р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу №916/2774/17 до судового розгляду по суті у судовому засідання на 19.02.2018р.

У судових засіданнях 19.02.2018р., 26.02.2018р., 16.03.2018р., 19.03.2018р. судом оголошувались перерви.

У судовому засіданні 21.03.2018р. позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

01.04.2016р. між ПАТ "Одесагаз" (Оператор ГРМ) та ФОП Григорчук В.Б. (Споживач) було укладено типовий договір розподілу природного газу № 001919 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (т.1 а.с.28), відповідно до якого Оператор ГРМ зобов'язується надавати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п.2.2. типового договору обов'язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об'єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Додатком до типового договору розподілу природного газу (т.1 а.с.27) передбачено, що газ передається на пункти споживання, обладнані комерційними вузлами обліку та розташовані за адресами: пров. АДРЕСА_2, 1 та пров. Волзьський, 3. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що правильним написанням вказаних адрес є АДРЕСА_2 провулок та Волзький провулок.

Постачальник здійснює постачання природного газу на протязі року, у тому числі по місяцях, зокрема, у січні, жовтні, листопаді та грудні - 1.4 тис.м.куб., у лютому 2 тис.м.куб., у інші місяці - 1 тис.м.куб.

За умовами пункту 3.1. типового договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником.

01.11.2016 року між ФОП Григорчук В.Б. (Споживач) та ТОВ "Одесагаз-постачання" (Постачальник) укладено договір № 001919 (2016 року) на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) (т.1 а.с.21-26), відповідно до якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно п.3.2. типового договору за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

У відповідності до п.6.1. типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1. типового договору, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.6.3. типового договору).

Вартість послуг з розподілу природного газу ПАТ "Одесагаз" затверджена Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.03.2016р. №442 та складає 338,50 грн за 1000 м3 (без урахування ПДВ) або 442,92 грн. за 1 000 м3 (з урахуванням ПДВ).

Умовами п.6.4. типового договору встановлено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунку Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 05 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

07.11.2016р. між сторонами по справі було укладено додаткову угоду до договору на розподіл природного газу №001919 (т.1 а.с.30), за умови якої сторони дійшли згоди, що рахунки-фактури будуть направлятися оператором на електронну адресу .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з роздруківки переліку листів електронної пошти ПАТ "Одесагаз" (т.1 а.с.11), на виконання умов типового договору та додаткової угоди до нього, ПАТ "Одесагаз" на електронну адресу позивача були направлені, зокрема, наступні листи з рахунками-фактурами на передоплату послуг з розподілу природного газу: лист від 24.01.2017р. №14563 з рахунком-фактурою за лютий 2017р. на суму 885,84 грн. та за березень 2017р. на суму 442,92 грн. (т.1 а.с.37-39); лист від 25.04.2017р. №185228 з рахунком-фактурою за травень 2017р. на суму 442,92 грн. (т.3 а.с.79).

При цьому, як встановлено судом з пояснень відповідача, зазначений в переліку листів електронної пошти лист від 22.04.2017р. №160008 з рахунком-фактурою на квітень 2017р. не був надісланий та отриманий позивачем з технічних причин.

Твердження позивача про те, що рахунок за травень місяць йому не надходив судом не приймається до уваги, з огляду на недоведеність всупереч вимогам ст.74 ГПК України.

Також матеріали справи містять складені та підписані сторонами по справі акти приймання-передачі природного газу (т.3 а.с.81-85), згідно яких фактичний розподіл обсягів природного газу за адресою: провулок АДРЕСА_2, 1, склав: за січень 2017р. - 2 404 м3 на суму 1 064, 78 грн.; за лютий 2017р. - 2 033 м3 на суму 900,46 грн.; за березень 2017р. - 1 983 м3 на суму 878,32 грн.; за квітень 2017р. - 2 015 м3 на суму 892,49 грн.; за травень 2017р. - 1 580 м3 на суму 699,82 грн. (т.3 а.с.81-85).

У підтвердження оплати послуг з розподілу природного газу позивачем до суду були надані наступні платіжні доручення: №1956 від 10.04.2017р. на суму 278,86 грн., №1953 від 10.04.2017р. на суму 3 140 грн., №2044 від 26.05.2017р. на суму 892,49 грн., №2070 від 08.06.2017р. на суму 442,92 грн., №2081 від 12.06.2017р. на суму 692,73 грн., (т.1 а.с.46-50).

З аналізу наданих позивачем платіжних доручень вбачається, що у період з 10.04.2017р. по 26.05.2017р., останнім не було здійснено жодної оплати. Так фактично надані послуг за квітень місяць ФОП Григорчук В.Б. були оплачені лише 26.05.2017р., а отже поза межами встановленого договором строку на оплату. При цьому послуги за травень місяць були оплачені лише в червні місяці 2017р.

Приймаючи до уваги встановлення судом факту сплати позивачем заборгованості з розподілу природного газу за межами встановленого договором строку на таку оплату, суд доходить висновку про порушення ФОП Григорчук В.Б. п. 6.4. укладеного між сторонами типового договору в частині своєчасної та повної оплати.

Згідно до п. 7.2. типового договору Оператор ГРМ має право, зокрема, не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених цим Договором.

Так відповідно до п.9.1. типового договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі, зокрема, несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором.

Як встановлено судом та сторонами по справі не заперечується, 26.05.2017р. ПАТ "Одесагаз" за адресою: АДРЕСА_2, було здійснено припинення газопостачання, про що складено відповідний акт №900 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу або газорозподільного пункту (за його наявності) (т.2 а.с.13).

При цьому, як вказує відповідач, 16.05.2017р. під час отримання другого примірника акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017р. представнику споживача було

вручено повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №2494, в якому останньому було повідомлено про наявність заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 1 328,32 грн. та запропоновано у термін до 22 травня 2017р. самостійно відключити від газових мереж газопостачання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання. Копію такого повідомлення відповідачем було залучено до матеріалів справи (т.2 а.с.12).

Натомість позивачем факт вручення такого повідомлення йому чи відповідальному за газове господарство енергетику ОСОБА_4 позивачем заперечується.

Так в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява (т.2 а.с.67) ОСОБА_4 (призначений відповідальним за газове господарство ФОП Григорчук В.Б. наказом №0109/3 від 01.09.2006р. (т.2 а.с.70), в якій останній зазначив, що 16.05.2017р. знаходився на своєму робочому місці та жодних повідомлень щодо заборгованості за газопостачання чи попереджень про відключення не надходило.

Більш того, позивач вказує, що 03.10.2017р. він був змушений звернутися до Суворівського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення працівниками ПАТ "Одесагаз" кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 Кримінального кодексу України.

26.02.2018р. позивачем до матеріалів справи було надано, а судом залучено копію протоколу допиту свідка від 20.02.2018р. (т.3 а.с.105-107), згідно якого ОСОБА_4 зазначає, що повідомлення про припинення газопостачання він не отримував, та підпис, який міститься на документі, йому не належить.

В подальшому, як встановлено судом, ФОП Григорчуком В.Б. було надіслано претензію № 1206/171 від 12.06.2017 року (т.1 а.с.52) та претензію № 1906/171 від 19.06.2017 року (т.1 а.с.53) до ПАТ "Одесагаз", в яких позивач зазначив про відсутність будь-якої заборгованості станом на 26.05.17р., про понесення ним значних збитків у сумі 249 900 грн. та просив ПАТ "Одесагаз" за свій рахунок поновити подачу газу на підприємство та сплатити вказані збитки.

У відповідь на вказані претензії ПАТ "Одесагаз" було направлено листа за №2333 від 26.06.2017р. (т.1 а.с.56), в якому було повідомлено про причини припинення газопостачання та зазначено, що відповідно до п.3 Глави 4 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах за письмовим зверненням споживача про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

Крім того, позивачем також було направлено претензію ТОВ "Одесагаз-Постачання" № 2905/13 (т.1 а.с.51) та лист №2905/17 від 29.05.2017 року (т.1 а.с.54) із вказанням інформації про те, що заборгованість споживачем сплачено та з проханням про відновлення газопостачання на об'єктах.

Як вказує позивач, протиправні дії відповідача щодо припинення газопостачання мали наслідком для ФОП Григорчук В.Б. понесення значних збитків на загальну суму 418 341,72 грн.

Так позивач зазначає, що після припинення газопостачання він був змушений провести за власні кошти монтаж системи гарячого водопостачання готелю «Адмірал», що розташований за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2., для чого ФОП Григорчук В.М. було укладено договір підряду № 0706/17 від 07.06.2017 року з ТОВ «Укртехнопроект» на суму 22 000 грн. (т.1 а.с.89-92). Крім того, позивачем було придбано електроводонагрівачі та інші матеріали для їх монтажу на загальну суму 9 271,14 грн., у підтвердження чого ним було надано суду видаткову накладну Рнк/OD-0012187 від 29.05.2017 року та платіжне доручення (т.1 а.с.93, т.3 а.с.7)

05.12.2017 року, як вказує позивач, були проведені роботи з монтажу твердопаливного котла марки «Маяк АОТ-98». Вартість обладнання та монтажу склала 27 000 грн., про що свідчить Договір підряду № 0512/17 від 05.12.2017 року (т.2 а.с.32-35).

Також, на думку позивача, у зв'язку з тим, що газопостачання приміщень відновлено не було, до теперішнього часу, ФОП Григорчук В.Б. змушений забезпечувати гаряче водопостачання готелю за допомогою електроводонагрівачів, у зв'язку з чим значно збільшилися витрати на оплату електроенергії та склали 168 334,13 грн.

Крім того, як вказує ФОП Григорчук В.Б., припинення газопостачання вплинуло на зниження прибутку готелю за період з 26.05.2017 року по 30.08.2017 року на 180 825 грн., у порівнянні з тим самим періодом 2016 року., у підтвердження чого позивачем були надані банківські виписки.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб-підприємців.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, фізичні особи-підприємці, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Фізичної-особи підприємця Григорчук В.Б. направленні на визнання дій ПАТ "Одесагаз" з припинення (обмеження) постачання природного газу протиправними, зобов'язання відповідача відновити постачання природного газу та стягнення збитків.

Обґрунтовуючи вказані вимоги позивач перш за все зазначає про неповідомлення належним чином ФОП Григорчук В.Б. про наявність заборгованості за послуги з розподілу природного газу, а також не надсилання повідомлення про припинення газопостачання.

При цьому, відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, наголошує на тому, що про фактичну заборгованість за квітень місяць позивачу було відомо з огляду на підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу, а рахунок-фактуру за травень місяць ФОП Григорчук В.Б. було направлено на електронну адресу. Також відповідач зазначає, що ним було проінформовано позивача про припинення газопостачання шляхом вручення відповідного повідомлення.

Оцінюючи дії ПАТ "Одесагаз" щодо припинення газопостачання, виходячи з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, суд вказує наступне.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" суб'єктами ринку природного газу є оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17 ч. 1 ст. 1 вищевказаного Закону).

Відповідно до п.10 ч. 1 ст.3 Закону України "Про ринок природного газу" ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб'єктів природних монополій, та за принципами відповідальності суб'єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

Оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах (ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу").

Права та обов'язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу (ст. 38 вищевказаного Закону).

У відповідності до пункту 2 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Згідно п. 1 гл. 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об'єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 гл. 3 Розділу VI Кодексу).

Відповідний типовий договір на розподіл природного газу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498.

Як встановлено судом, 01.04.2016р. ФОП Григорчук В.Б. вчинив дії щодо укладення із ПАТ "Одесагаз" договору розподілу природного газу, що підтверджується заявою-приєднанням.

Згідно до п.1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу.

Як вище встановлено судом, ФОП Григорчук В.Б. було дійсно допущено порушення умов договору в частині здійснення розрахунку за послуги з розподілу природного газу (за фактично надані послуги у квітні 2017р. та передплата за травень 2017р.), що відповідно до умов договору та Кодексу газорозподільних систем є підставою для припинення (обмеження) газопостачання об'єктів Споживача.

Водночас суд, хоча і бере до уваги, що позивач мав можливість дізнатися про наявність заборгованості, виходячи з опублікованого тарифу, а також з актів прийому-передачі газу, проте враховує, що і відповідач мав проявити обачливість та перевірити направлення рахунку позивачу, а також повідомити про наявну заборгованість, яка не була критично великою задля застосування припинення газопостачання.

Суд вказує, що порядок припинення газопостачання регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 р. № 1687 "Про затвердження Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення" (далі- Порядок), відповідно до якого газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ (коли зазначене підприємство є його постачальником) або за надані послуги з його транспортування припиняє або обмежує газопостачання, а у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу припиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу.

Згідно частини 4 Порядку припинення (обмеження) газопостачання у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування, недотримання ним відповідного графіка здійснюється у строк, визначений постачальником, газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством.

Споживач повинен бути повідомлений про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано.

З цією метою уповноважене підприємство надсилає споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави та строк (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання, і водночас про це інформує відповідний місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, а також територіальні органи Держжитлокомунінспекції (частина 6 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак, в порушення приписів вищевказаних статей, відповідачем належними доказами не доведено, що ФОП Григорчук В.Б. був повідомлений про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано, як того вимагає п. 6 Порядку.

При цьому, суд зазначає, що наявне у матеріалах справи повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання (т.2 а.с.12) не приймається судом як належний та достовірний доказ, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до вимог Порядку припинення (обмеження) газопостачання повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання має бути надіслано Споживачу. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів (поштового повідомлення чи квитанції про відправку та ін.) такого надсилання.

Натомість, як зазначив відповідач у судових засіданнях, вказане повідомлення було вручено представнику ФОП Григорчук В.Б., що суперечить вимогам п.6 Порядку. При цьому, на питання суду, кому та за яких обставин було вручене таке повідомлення, представник відповідача ґрунтовної відповіді не надав. Представник відповідача не зміг також пояснити суду процедуру отримання актів прийому-передачі природного газу, тобто обґрунтувати за яких підстав акт за квітень мав вручатися лише 16.05.2017р. та яким чином саме зазначена дата могла бути відомою з метою підпису повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання.

Більш того, саме повідомлення у графі "Повідомлення одержав" не містить зазначення прізвища та ініціалів особи, яка його отримала, а тільки підпис. При цьому, під час розгляду справи, у позовній заяві, письмових поясненнях та у судових засіданнях позивач наголошував на тому, що вказаний підпис ані йому, а не відомим йому особам не належить.

Крім того, відповідач не надав суду доказів повідомлення про припинення газопостачання 26.05.2017 року відповідного місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а також територіальних органів Держжитлокомунінспекції.

Слід також зазначити, що вказаним порядком (п.8, 9) передбачено, що припинення (обмеження) газопостачання здійснюється самостійно працівниками споживача, які обслуговують газопроводи чи газоспоживне обладнання, у присутності посадової особи уповноваженого підприємства, що надіслало повідомлення, яка здійснює опломбування та складає акт за встановленою Міненерговугіллям формою. І виключно у разі відмови споживача у припиненні (обмеженні) газопостачання або самовільного його відновлення здійснюється примусове припинення (обмеження) газопостачання працівниками уповноваженого підприємства, що надіслало повідомлення, шляхом часткового чи повного перекриття вхідної засувної арматури з її опломбуванням або механічного (зварного) від'єднання газопроводу, про що посадовою особою уповноваженого підприємства складається акт за встановленою Міненерговугіллям формою.

Натомість, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили факт відмови споживача у припиненні (обмеженні) газопостачання або самовільного його відновлення.

Враховуючи зазначене суд доходить висновку про порушення відповідачем вимог постанови КМ України від 08.12.06р. № 1687 "Про затвердження Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення" та п.1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем.

Отже зазначені дії ПАТ "Одесагаз" здійснено всупереч вимогам статті 13 Цивільного кодексу України щодо меж здійснення цивільних прав, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості вжити заходів щодо запобігання виникненню негативних наслідків, що пов'язані з припиненням газопостачання.

Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд вважає вимоги про визнання дій ПАТ "Одесагаз" з припинення газопостачання протиправними такими, що підлягають задоволенню.

При здійсненні вищевказаних висновків суд враховує, що ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечення кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Незважаючи на те, що такого способу захисту як визнання дій підприємства протиправними чинним законодавство не передбачено, суд вважає що цей спосіб захисту не суперечить законодавству та є ефективним, у зв'язку з чим його застосування відповідає положенням та направленості ст.5 ГПК України.

Суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально - правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, незаборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Враховуючи, що у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, а спір в даній справі стосується, зокрема, стягнення збитків, визнання дії ПАТ "Одесагаз" протиправними в даному випадку є необхідною умовою для такого стягнення, а отже вказаний спосіб захисту є ефективним та не заборонений законом.

Приймаючи до уваги встановлення судом факту неправомірного (протиправного) припинення розподілу природного газу, вимога позивача про зобов'язання ПАТ "Одесагаз" відновити постачання природного газу на пунктах споживання, розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та м. Одеса, провулок Волзький, 3, яка є похідною від задоволеної першої вимоги та направлена на відновлення становища, яке існувало до порушення, також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з ПАТ "Одесагаз" збитків, суд вказує наступне.

Відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань. Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт наявності протиправної поведінки боржника, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Як вище було встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги законодавства щодо припинення газопостачання Споживача, з огляду на що його дії було визнано протиправними, а отже наявним є перший елемент складу правопорушення -протиправна дія особи.

Як встановлено судом, внаслідок протиправного припинення постачання газу позивач з огляду на відсутність гарячої води у готелі "Адмірал", був вимушений придбати електроводонагрівачі та інші матеріали для їх монтажу на загальну суму 9 271,14 грн., що підтверджується видатковою накладною Рнк/OD-0012187 від 29.05.2017р. та платіжним дорученням (т.1 а.с.93, т.3 а.с.7).

Отже в даному випадку наявний повний склад цивільного правопорушення, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення збитків у сумі 9 271,14 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на монтаж системи гарячого водопостачання готелю "Адмірал" у розмірі 22 000 грн., суд зазначає наступне.

Вказані вимоги позивача ґрунтуються на укладеному ФОП Григорчук В.Б. договорі підряду № 0706/17 від 07.06.2017 року (т.1 а.с.89-92), відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання провести роботи по монтажу системи гарячого водопостачання та монтажу електроводонагрівача Classic VM 80N4Lу кількості 4 штук, в приміщенні, розташованому за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, готель "Адмірал", та виконати комплекс робіт по монтажу та вводу в експлуатацію системи гарячого водопостачання на об'єкті замовника.

Відповідно до п.4.1. загальна сума за договором включає в себе вартість обладнання, монтажних та пусконалагоджувальних робіт та складає 22 000 грн.

Разом з тим, як було встановлено судом вище, вартість обладнання, яке підлягало установці, на загальну суму 9271,14 грн. вже було оплачено, що підтверджується видатковою накладною Рнк/OD-0012187 від 29.05.2017р., а отже не могла бути складовою договору підряду.

При цьому відповідно до п.5.1. договору роботи проводяться на протязі 20 банківських днів з моменту надходження передплати. Натомість матеріали справи не містять доказів як оплати монтажних робіт, так і їх виконання.

Більш того, як вбачається з аналізу договору, його укладено ФОП Григорчук В.Б. з та ТОВ "Укртехнопроект" в особі директора Григорчук В.Б.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п.3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто норма ч. 3 ст. 238 ЦК України встановлює заборону укладати правочин, в якому один представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що вказаний правочин всупереч вимогам ч. 3 ст. 238 України, було укладено від імені підрядника та замовника однією і тією ж особою, тобто договір № 0706/17 від 07.06.2017 року направлений на реалізацію інтересів однієї особи, що в свою чергу, відповідно до чинного законодавства є підставою для визнання такого договору недійсним.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, незважаючи на те, що предметом даного спору не було дослідження правомірності зазначеного договору, суд, керуючись ст.86 Господарського процесуального кодексу України, вважає що зазначений доказ не може бути прийнятий судом до уваги в якості підстави підтвердження понесення позивачем збитків у сумі 22 000 грн.

З урахуванням вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ФОП Григорчук В.Б. щодо стягнення з відповідача витрат на монтаж системи гарячого водопостачання готелю "Адмірал" у розмірі 22 000 грн.

Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості обладнання та монтажу твердопаливного котла марки «Маяк АОТ-98» в розмірі 27 000 грн., суд зазначає наступне.

Як вказує позивач, 05.12.2017р., з огляду на відсутність газопостачання були проведені роботи з монтажу твердопаливного котла марки «Маяк АОТ-98». Вартість обладнання та монтажу склала 27 000 грн., про що свідчить Договір підряду № 0512/17 від 05.12.2017 року (т.2 а.с.32), укладений між ФОП Грикорчук В.Б. та ТОВ "Укртехнопроект" в особі директора Григорчук В.Б.

Так відповідно до п.4.1. загальна сума за договором включає в себе вартість обладнання, монтажних та пусконалагоджувальних робіт та складає 27 000 грн.

Натомість як вбачається з наданих позивачем до справи документів, а саме з наказу №0512/17 від 05.12.2017р. (т.1 а.с.31), твердопаливний котел марки «Маяк АОТ-98» був придбаний у 2015 році, а отже його придбання жодним чином не пов'язано з припиненням газопостачання. Вищевикладене не дозволяє суду зробити висновок щодо пов'язаності вказаних у договорі сум із фактом припинення газопостачання. При цьому, суд також наголошує на відсутності у матеріалах справи доказів виконання робіт.

Крім того, суд звертає увагу, що укладення його від імені позивача іншою особою, не змінює висновку щодо його невідповідності ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача вартості обладнання та монтажу твердопаливного котла марки «Маяк АОТ-98» в розмірі 27 000 грн.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості переплати за електроенергію у сумі 168 334,13 грн., суд вказує наступне.

Беззаперечно використання позивачем електроводонагрівачів через припинення газопостачання мали наслідком збільшення витрат на електроенергію. Отже судом не заперечується факт понесення позивачем збитків.

Однак вирішуючи питання щодо розміру таких збитків, суд враховує, що відповідно до відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто саме на сторін покладено доведення перед судом своє правоти. Саме за допомогою належних доказів сторони переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Натомість у підтвердження збільшення обсягів електроенергії, окрім платіжних доручень, підтверджуючих сплату використаної електроенергії, позивачем надано лише розрахунки (т.2 а.с.36, т.3 а.с.12) з порівнянням аналогічних періодів часу у різні роки.

Разом з тим вказані розрахунки не можуть бути прийняті судом як достатні для вирішення питання стягнення збитків, оскільки не містять інформації, яка б підтвердила збільшення споживання електроенергії у такому розмірі саме через використання електроводонагрівачів, а не з інших підстав.

Враховуючи вищевикладене, за відсутністю належних доказів, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача вартості переплати за електроенергію у сумі 168 334,13 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне окремо наголосити, що добросовісність у правовідносинах означає здійснення сторонами заходів, спрямованих на уникнення збільшення збитків. Незважаючи на те, що ще у червні 2017р. позивачу достеменно було відомо про припинення газопостачання, він не скористався можливістю відновити постачання газу, навіть за умови понесення витрат на таке відновлення, а продовжував використовувати електричну енергію, збільшуючи розмір понесених ним збитків. Зазначене не повним чином відповідає загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у ст. 3 ЦК України.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку - (сума зниження прибутку готелю за період 26.05.2017 року по 30.08.2017 року в розмірі 180 825, 00 грн.), суд вказує наступне.

Згідно з п. 1 ст. 224 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Зазначене цілком кореспондується зі ст. 22 ЦК України, згідно до п. 2 якої збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Отже, поняття "збитки" включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором (ч. 2 ст. 623 ЦК України).

З указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала б відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання відповідачем.

Слід зазначити, що неодержаний прибуток (неотриманий доход, упущена вигода) -це розрахункова величина втрати очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив би правопорушення.

Так у підтвердження зниження прибутку готелю позивачем надано суду довідку (т. 1 а.с.64), підписану ФОП Григорчук В.Б., в якій зазначено, що у період з 26.05.2016р. по 30.08.2016р. прибуток готелю від проживання склав 692191,38 грн., а у період з 26.05.2017р. по 30.08.2017р. 502366 грн. Різниця склала 180 825,38 грн. Згідно вказаного листа на зниження прибутку вплинуло відключення газу, що мало наслідком відсутність гарячої води та інші незручності для відвідувачів.

Однак вказана судом довідка не може бути прийнята в якості належного доказу, підтверджуючого понесення позивачем збитків у вказаному розмірі тільки через відключення газу, з огляду на наявність в матеріалах справи відомостей щодо негативних відзивів, залишених на сторінці інтернет сайту готелю "Адмірал", не пов'язаних з відсутністю газопостачання.

Також матеріали справи містять заяву відвідувачу готелю, в якій останній просив повернути грошові кошти в розмірі 6 000 грн., у зв'язку із відсутністю опалення у номері та специфічного запаху.

Однак за відсутністю доказів повернення грошових коштів у сумі 6000 грн., вказана заява не може бути прийнята судом у якості належного доказу понесення позивачем втрат.

З огляду на викладене, за відсутністю інших доказів, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення збитків у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди) у сумі 180 825,38 грн., у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, витрати по сплаті судового збору згідно до п. 3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати дії ПАТ "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) з припинення (обмеження) постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2, та на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3 - протиправними.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: АДРЕСА_2.

4. Зобов'язати ПАТ "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) відновити постачання природного газу на пункті споживання, розташованому за адресою: м. Одеса, провулок Волзький, 3.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця Григорчука Владислава Борисовича (юридична адреса: АДРЕСА_1, фактична адреса: АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) збитки у сумі 9 271 /дев'ять тисяч двісті сімдесят одна/ грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 4 939 /чотири тисячі дев'ятсот тридцять дев'ять/ грн. 04 коп.

6. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 квітня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська