Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1176/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представника за довіреністю №2 від 18.01.2018р,

ОСОБА_2 - директор (наказ №54-К від 07.09.2017р),

від відповідача: ОСОБА_3 - представника за довіреністю №000676 від 17.01.2018р. (свідоцтво адвоката),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Спецагролізинг" (м.Київ)

до Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Вібросепаратор "ВС-Партнер" (м.Житомир)

про стягнення 2100000,00 грн.

В судових засіданнях оголошувались перерви з 16.02.2018р до 27.02.2018р. та з 27.02.2018р до 26.03.2018р.

Державне підприємство "Спецагролізинг" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Вібросепаратор "ВС-Партнер" про стягнення 2100000,00грн у зв'язку з невиконання умов договору поставки №65 від 24.12.2012р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 28.12.2017р позовну заяву Державного підприємства "Спецагролізинг" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.01.2018р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.01.2018р, враховуючи неявку представників сторін, підготовче засідання відкладено на 16.02.2018р.

В судовому засіданні 16.02.2018р суддею оглянуто матеріали кримінального провадження №0000101 та долучено необхідні копії документи для розгляду даної справи.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 16.02.2018р до 27.02.2018р.

В судовому засіданні 27.02.2018р, приймаючи до уваги обставини вирішення в підготовчому засіданні питань, зазначених у частині 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання та оголошення в ньому перерви, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні представників сторін, суд постановив закрити підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.02.2018р до 26.03.2018р.

Представники позивача в судовому засіданні 26.03.2018р позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Також підтримали клопотання від 16.02.2018р про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та його відновлення, просили його задовольнити, посилаючись на те, зокрема, що позивачу було невідомо про закриття кримінального провадження №0000101.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила у позові відмовити, з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначила, що відповідачем було виготовлено комплекс очисно-сушильний-зберігальний КОСЗ-2000, при цьому, позивачу направлялись відповідні листи з проханням забрати виготовлене обладнання. Тому, відповідач вважає, що ним були виконані вимоги договору поставки №65 від 24.12.2012р в повному обсязі та належним чином. Також представник відповідача підтримала подану заяву про застосування строку позовної давності, заперечивши по суті клопотання представника позивача від 16.02.2018р про визнання поважними причин пропуску строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2012р між Державним підприємством "Спецагролізинг" (позивач/покупець) та Дочірнім підприємством Відкритого акціонерного товариства "Вібросепаратор "ВС-Партнер" (відповідач/постачальник) було укладено договір поставки №65 (далі - договір, а.c.96-101), відповідно до п.1.1 якого постачальник передає у встановлені договором строки комплекс очисно-сушильно-зберігальний КОСЗ-2000 у кількості 1 (одна) одиниця, який складається з окремих елементів (далі по тексту в цілому - товар, а окремо частина товару).

Пунктом 1.2 договору сторони визначили, що товар передається у власність покупця з метою його подальшої передачі в фінансовий лізинг третім особам (далі - лізингоодержувачам).

Покупець приймає товар і сплачує його вартість на умовах договору (п.1.3 договору).

Відповідно до пункту 1.4 договору сторони домовились, що покупець має право отримати або одразу весь товар, або окремо частинами на власний розсуд, згідно з умовами цього договору.

Ціна договору - вартість всього товару, що була поставлена покупцю або повинна була бути поставлена згідно умов цього договору (п.1.5 договору).

Згідно пункту 2.2 договору, товар передається згідно акта приймання - передачі (далі - акт), що укладається у трьох точних примірниках із зазначенням заводських номерів товару.

Сторони погодили у пункті 2.3 договору, що ціна договору становить 4153215,00 (чотири мільйони сто пятдесят три тисячі двісті п'ятнадцять грн. 00 коп.) гривень, у тому числі ПДВ 692202,50 (шістсот девяносто дві тисячі двісті дві грн. 50 коп.) гривень і може за згодою сторін бути змінена в залежності від реального фінансування видатків.

Постачальник зобов'язаний передати товар покупцю або уповноваженим представникам покупця не пізніше 31 грудня 2013 року, а у випадку оплати вартості елементу комплексу (частини товару), то протягом 45 (сорока пяти) календарних днів після оплати цього елементу комплексу (частини товару). Покупець після оплати елементу комплексу (частини товару) направляє лист, в якому зазначається дата оплати, назва та кількість елементів комплексу (частини товару), які останній бажає приймати достроково (пп.3.2.1 договору).

Також в пункті 4.1 договору зазначено, що постачальник не пізніше 31 грудня 2013 року зобовязаний передати товар покупцю або уповноваженим представникам покупця, а у випадку оплати вартості елементу комплексу (частини товару), то протягом 45 (сорока пяти) календарних днів після оплати цього елементу комплексу (частини товару). Покупець після оплати елементу комплексу (частини товару) направляє лист, в якому зазначається дата оплати, назва та кількість елементів комплексу (частини товару), які останній бажає отримати достроково.

Товар поставляється на умовах EXW (склад постачальника), згідно міжнародних правил ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року). Базис поставки: 10001, Україна, Житомирська область, Житомир, вул. Баранова, 93 (п.4.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.9.1 договору).

До договору поставки №65 від 24.12.2012р сторонами було підписано специфікацію товару, що поставляється згідно з договором поставки №65 від 24.12.2012р, відповідно до якої, сторонами було погоджено найменування продукції: комплекс очисно-сушильно-зберігальний КОСЗ-2000 вартістю 4153215,00грн (а.с.102). Також сторонами додатково було погоджено комплектність комплексу очисно-сушильно-зберігального КОСЗ-2000 (а.с.103).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

У даній справі позивачем заявлено вимоги про повернення відповідачем попередньої оплати у сумі 2100000,00грн, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором поставки №65 від 24.12.2012р щодо поставки товару - комплексу очисно-сушильно зберігальний КОСЗ-2000.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний був поставити позивачу комплекс очисно-сушильно зберігальний КОСЗ-2000 в строк до 31.12.2013р, однак відповідач у зазначений строк позивачу товар не поставив. Позивач вказує, що у зв'язку з непоставкою товару, він направив відповідачу вимогу №249 від 05.10.2017р про зобовязання відвантаження комплексу у найкоротший термін або повернення суми попередньої оплати в розмірі 2100000,00грн.

Розглядаючи питання щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог у даній справі, господарський суд приймає до уваги вищевикладене, а також, наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 3 частини 3 статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як вбачається з умов договору поставки №65 від 24.12.2012, укладеного сторонами у справі, вказаний договір є змішаним за своєю правовою природою, оскільки містить елементи договору підряду та договору поставки.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст.854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ч.2 ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю.

Як встановлено судом з поданих до справи доказів, на виконання умов пп.3.2.1 договору поставки №65 від 24.12.2012р та на підставі виставленого рахунку-фактури №ВС-0000031 від 20.03.2013р (а.с.104), ДП "Спецагролізинг" перерахувало на користь Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства "Вібросепаратор "ВС-Партнер" грошові кошти в сумі 2100000,00грн, що підтверджується банківською випискою від 20.03.2013р (а.с.107).

Згідно ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 663 Цивільного кодексу України визначає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у даному випадку, згідно з умовами п.4.1 договору поставки №65, поставку товару (всього комплексу в цілому) відповідач мав здійснити не пізніше 31.12.2013р, а у випадку оплати вартості елементів комплексу (частини товару) - протягом 45 календарних днів після оплати цього елементу комплексу (частини товару).

Враховуючи, що вартість всього комплексу очисно-сушильно-зберігальний КОСЗ-2000 становить 4153215,00грн, а також ту обставину, що позивачем було здійснено попередню оплату в розмірі 2100000,00грн 20.03.2013р, відповідно, з цієї дати у відповідача виник обовязок поставки протягом 45 календарних днів елементів комплексу на вказану суму попередньої оплати, у визначеному договором порядку, а саме, поставки на умовах EXW (склад постачальника) згідно міжнародних правил ІНКОТЕРМС (в редакції 2010 року) (п.4.2. договору).

Відповідно до визначення поняття EXW згідно "Інкотермс 2010 Міжнародних правил тлумачення торгових термінів" (надалі Інкотермс 2010), які набрали чинності з 01.01.2011р, визначені сторонами як базис поставки умовами договору постачання та специфікацією, "Ex Works" - "Франко завод" означає, що продавець виконує своє зобов'язання по постачанню, коли він передає товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві (заводі, фабриці, складі і т.п.). Зокрема, він не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, наданий покупцем.

Частина 1 статті 664 ЦК України визначає, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

При цьому, згідно ч.1 ст.664 ЦК України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч.1 ст.689 ЦК України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Отже, чинне законодавство України, зокрема, ч.1 ст.664 ЦК України, у сукупності з умовами поставки EXW Інкотермс 2010 передбачають обов'язок продавця протягом строку, встановленого договором для здійснення поставки, повідомити покупця про готовність товару до відвантаження, а обов'язок покупця прийняти даний товар.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач листами №261 від 24.04.2013р, №351 від 29.05.2013р, №489 від 17.07.2013р повідомляв позивача про те, що ним виготовлено і є можливість передати елементи комплексу КОСЗ-2000 (а.с.108-110).

Окрім того, у звязку з тим, що позивач не виконував свого обов'язку щодо отримання виготовленого обладнання, у листі №741 від 25.09.2013р відповідач пропонував додатково укласти договір зберігання (а.с.111).

Відповідно до пункту 1.4 договору сторони погодили, що покупець має право отримати або одразу весь товар, або окремо частинами на власний розсуд, згідно умов цього договору.

В судовому засіданні представник позивача наголошував на тому, що позивач хотів отримати одразу весь товар, а не його частини.

Водночас, зі змісту наявного в матеріалах справи листа №95 від 30.09.2013р не вбачається, що позивач вимагав отримання одразу усього товару, а не оплачених ним елементів комплексу КОСЗ-2000, виготовлених відповідачем (а.с.112).

Також, з наявного у матеріалах справи листування сторін вбачається, що в листі №30 від 12.03.2014р позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду до договору поставки №65 від 24.12.2012р щодо зменшення асортименту, кількості, номенклатури, вартості товару, у звязку з тим, що ДП "Спецагролізинг" не в змозі в повному обсязі здійснити оплату товару у відповідності до умов договору (а.с.142).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 20.06.2014р звертався до позивача з листом про готовність товару до відвантаження, в якому було повідомлено про виготовлення усіх елементів комплексу КОСЗ-2000, (а.с.139-140, докази надіслання та отримання а.с.141). Проте, покупець жодних дій щодо отримання (самовивозу) товару на сьогодні так і не виконав, доказів з даного приводу суду не подав.

Таким чином, як встановлено судом, у передбачені умовами договору строки після отримання попередньої оплати від позивача, відповідач виготовив частину товару елементи комплексу (а пізніше весь комплекс обладнання повністю) та неодноразово інформував позивача про наявність виготовленого товару на складі відповідача, а тому суд дійшов висновку, що відповідачем було дотримано умов укладеного між сторонами договору поставки №65 від 24.12.2012р.

Натомість, суд відхиляє доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем умов договору, оскільки товар був виготовлений відповідно до замовлення та готовий до передачі покупцю, і саме покупець не виконав свого зобов'язання за договором щодо отримання товару.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у даній справі про стягнення з відповідача коштів, сплачених як попередня оплата за товар, з огляду на відсутність обставини неналежного виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю як необхідної умови для застосування норми ч.2 ст.693 ЦК України.

Щодо поданого позивачем клопотання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновлення такого строку, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання, позивач зазначає, що ДП "Спецагролізинг" при розпорядженні державними коштами було позбавлене можливості своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права через кримінальне провадження, відкрите за ознаками кримінального правопорушення в діяльності відповідача. Також вказує про те, що ДП "Спецагролізинг" не мало процесуального статусу в кримінальному провадженні №0000101, а тому не було обізнане про стан розслідування і не було поінформоване слідчим органу досудового розслідування про припинення процесуальної діяльності слідчого з розслідування.

Судом встановлено, що постановою від 11.12.2013р старшого слідчого СУ фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Житомирській області було закрито кримінальне провадження №0000101 в частині ухилення службовими особами ДП "ВС-Партнер" від сплати податків (а.с.128-130). Крім того, 29.01.2014р слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000101, у звязку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст.366 ч.1 КК України (а.с.131-133).

Згідно з ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У даному випадку, за умовами договору, відповідач зобов'язався передати виготовлене обладнання (повністю комплекс) в строк до 31.12.2013, тобто, з настанням вказаної дати у позивача виникло право на звернення до суду з позовом для врегулювання спірних правовідносин. Відповідно, загальний строк позовної давності сплив 31.12.2016р, в той час як звернення позивача з позовом до суду у даній справі мало місце вже після вказаної дати.

Водночас, викладені у клопотанні позивача про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності обставини, на думку суду, не є об'єктивними причинами, які унеможливили своєчасне звернення позивача до суду з даним позовом.

У звязку з наведеним, судом критично оцінюються викладені в клопотанні про визнання поважними причини пропуску строків доводи позивача про позбавлення його можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права через відкрите за ознаками кримінального правопорушення щодо відповідача, оскільки позивач не був позбавлений в праві в межах процесуальних строків звернутися з позовом до суду, де в межах наданих процесуальних прав, в чому числі за клопотанням сторони, суд міг витребувати вилучені у позивача документи, як це було здійснено у даній справі.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, судом враховується наступне.

Відповідачем було подано заяву від 29.01.2018р про застосування строку позовної давності, посилаючись зокрема на те, що позивачем було пропущено строк, в межах якого він міг звернутися до суду, оскільки строк виконання зобов'язання з поставки комплексу за договором поставки №65 від 24.12.2012р настав у 2013 році.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

При цьому, суд зауважує, що заява відповідача про застосування строків позовної давності, судом враховується, однак перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведені вище обставини та беручи до уваги, що доводи позивача спростовуються матеріалами справи, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 2100000,00грн основного боргу - попередньої оплати здійсненої за договором поставки №65 від 24.12.2012р.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.04.18

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.)