Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" квітня 2018 р. Справа № 5023/9521/11

вх. № 9521/11

Суддя Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 43860 від 30.10.2015) про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень до неї (вх.№ 29765 від 14.09.17) по справі за заявою : ФОП Стеценко Сергій Володимирович, м. Харків

до ФОП Стеценко Сергій Володимирович, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 12.12.2011 р. ФОП Стеценко С.В. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Фоміна Г.В.

Ухвалою суду від 21.05.2014 р. звільнено арбітражного керуючого Фоміна Г.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Ухвалою суду від 06.08.2014 р. призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого Белікова О.П.

Ухвалою суду від 27.05.2015 р. усунено арбітражного керуючого Белікова О.П. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Губарєва Ю.М.

Розпорядженням керівника апарату суду від 29.01.2016 р., у зв'язку з відсутністю повноважень судді Дзюби О.А., відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 5023/9521/11.

02.02.2016 р. повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями справа № 5023/9521/11 призначена для розгляду судді Казарцевій В.В.

Ухвалою суду від 16.05.2016 р. задоволено клопотання ПАТ АБ "Укргазбанк" про витребування доказів, зобов'язано ПП "Агентство оцінки майна та землі" надати звіт від 12.12.2011 р. про оцінку майна, а саме: двокімнатної квартири № 19, житловою площею 27,7 кв.м, загальною площею 47,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке належало Стеценку С.В., зобов'язано ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр" надати матеріали проведення 16.01.2012 р. аукціонних торгів з продажу двокімнатної квартири № 19, житловою площею 27,7 кв.м, загальною площею 47,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала Стеценку С.В., у тому числі договір на проведення аукціону, протокол № 1 проведення аукціону від 16.01.2012 р., докази сплати гарантійних внесків, докази сплати вартості придбаного на аукціоні майна, рахунок-фактуру ліквідатора, акт приймання-передачі квартири.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.09.2016 р., у зв'язку з відпусткою судді Казарцевої В.В. відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, був призначений повторний автоматичний розподіл справи № 5023/9521/11.

02.09.2016 р. повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями справа № 5023/9521/11 призначена до розгляду судді Усатому В.О.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що від ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АБ "Укргазбанк" надійшла заява (вх.№ 43860 від 30.10.2015), в якій банк просить суд:

1. Визнати необ'єктивною, а відтак недійсною, незалежну оцінку майна - двокімнатної квартири № 19, житловою площею 27,7 кв.м, загальною площею 47,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, визнати недійсним та скасувати Звіт про оцінку майна ПП "Агенство оцінки майна та землі" від 12.12.2011 року.

2. Визнати недійсними аукціонні торги з реалізації двокімнатної квартири № 19, житловою площею 27,7 кв.м, загальною площею 47,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, проведені ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр" 16.01.2012 року, визнати недійсним та скасувати Протокол №1 аукціонних торгів проведених ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр" 16.01.2012 року.

А також, ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" подана заява (вх.№ 43240 від 26.10.15) про забезпечення вимог кредитора, шляхом накладення заборони на відчуження двокімнатної квартири № 19, житловою площею 27,7 кв.м, загальною площею 47,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Ознайомившись із вказаними документами, суд призначив їх до розгляду та зобов'язав заявника - ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" надати суду правові та документальні обґрунтування поданих заяв.

Врахувавши те, що рішення по розгляду заяв ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" може вплинути на права та обов'язки ПП "Агенство оцінки майна та землі", ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр", покупців спірного майна ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд залучив їх до розгляду заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 43860 від 30.10.15) та зобов'язав залучених осіб надати суду письмовий відзив на вказані заяви.

В судове засідання 18.04.2017 р. залучені учасники не з'явилися, витребувані документи не надали.

Ліквідатор також не з'явився в дане судове засідання.

Враховуючи нез'явлення учасників процесу та необхідність отримання витребуваних документів, суд відклав розгляд заяв на 20.06.2017 р.

В судовому засіданні 20.06.2017 р. ліквідатор підтримав заяву банку та зазначив, що в матеріалах справи відсутні документи щодо реалізації спірного майна та для вирішення питання щодо визнання недійсними аукціону з продажу цього майна банкрута є необхідність витребувати з Харківського обласного нотаріального архіву (61007, м. Харків, вул. Біблика (2-ї П'ятирічки), буд. 18) належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальних справ, сформованих ПН ХМНО Гуревічовим О.М., у зв'язку з посвідченням договору купівлі-продажу від 16.02.2012, реєстровий №95, об'єкт: двокімнатна квартира, заг.пл. 47 кв.м., житл.пл. 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1; договору купівлі-продажу від 16.02.2012, реєстровий №99, об'єкт: нежитлові приміщення 1-го поверху №2-1-:-2-12 в літ. «А-5», заг.пл. 162,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_2; продавець: ФОП Стеценко Сергій Володимирович (код НОМЕР_1, адреса: 61174, АДРЕСА_1) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Фоміна Гранта Валерійовича, про що надав відповідне клопотання (вх. № 20252 від 20.06.2017 р.).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи документів стосовно продажу майна банкрута та неможливість їх отримання ліквідатором, з метою всебічного та повного розгляду заяви ПАТ АБ "Укргазбанк", суд задовольнив клопотання ліквідатора про витребування доказів.

Крім того, судом розглянуто та задоволено заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АБ "Укргазбанк" (вх.№ 43240 від 26.10.15) про забезпечення вимог кредитора, про що винесено мотивовану ухвалу.

Враховуючи необхідність отримання додаткових та витребуваних документів, суд відклав розгляд заяви на 15.08.2017 р.

Проте, судове засідання не відбулося з причин направлення справи до апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 р. ухвалу господарського суду від 20.06.2017 р. про забезпечення вимог кредитора скасовано.

Враховуючи повернення справи до суду, суд призначив заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" (вх.№ 43860 від 30.10.2015 р.) про визнання недійсним аукціону до розгляду на 19.09.2017 року.

До суду від ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" надійшла заява (вх.№ 29766 від 14.09.17) про забезпечення вимог та уточнення (вх.№ 29765 від 14.09.17) до заяви про визнання недійсним аукціону, в яких банк просить суд:

1. Визнати необ'єктивною, а відтак недійсною, незалежну оцінку майна - двокімнатної квартири №19, житловою площею 27,7 кв. м, загальною площею 47,0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати Звіт про оцінку майна» ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АГЕНСТВО ОЦІНКИ МАЙНА ТА ЗЕМЛІ» від 12 грудня 2011 року.

2. Визнати недійсними аукціонні торги з реалізації двокімнатної квартири №19, житловою площею 27,7 кв. м, загальною площею 47,0 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, проведені Товарною біржею «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» 16 січня 2012 року та визнати недійсним і скасувати Протокол №1 Аукціонних торгів проведених Товарною біржею «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР» 16 січня 2012 року.

3. Визнати недійсним з дати укладання Договір купівлі-продажу квартири, укладений ліквідатором Фоміним Г.В. з ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревичовим О.М. 16 лютого 2012 року за реєстровим №95.

4. Застосувати наслідки недійсності правочину, повернути майно - двокімнатну квартиру №19, житловою площею 27,7 кв. м, загальною площею 47,0 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, до ліквідаційної маси банкрута, визнати право власності за банкрутом - Стеценко Сергієм Володимировичем.

В судовому засіданні 19.09.17 р. представник ПАТ АБ "Укргазбанк" підтримав свою заяву (вх.№ 43860 від 30.10.2015 р.), з урахуванням поданих уточнень.

Присутній у засіданні суду ліквідатор просив відкласти розгляд заяви банку , з метою підготовки вмотивованого відзиву.

Заслухавши присутніх, врахувавши клопотання ліквідатора, з метою витребування документів, які мають суттєве значення для розгляду по суті заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" , суд відклав розгляд заяви (вх.№ 43860 від 30.10.2015) з урахуванням уточнень до неї (вх.№ 29765 від 14.09.17) та призначив до розгляду заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 29766 від 14.09.17) про забезпечення вимог на 16.11.2017 року.

Проте, розгляд заяв не відбувся з причин направлення справи до касаційної інстанції.

Враховуючи повернення справи з касаційної інстанції, суд призначив заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 43860 від 30.10.2015) з урахуванням уточнень до неї (вх.№ 29765 від 14.09.17) та заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 29766 від 14.09.17) про забезпечення вимог до розгляду на 06.03.2018 року.

В судове засідання 06.03.18 р. ліквідатор не з"явився, відзиву на заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" не надав.

Представники залучених осіб, також у засідання суду не прибули, витребуваних документів не представили.

Враховуючи неявку в судове засідання учасників процесу та ненадання ними витребуваних доказів які мають суттєве значення для розгляду заяв ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" по суті, суд відклав розгляд вказаних заяв на 03.04.2018 р. та зобов'язав учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

Від ліквідатора Кошовського С.В. надійшов відзив, в якому він частково погоджується із заявою, просить також визнати аукціон з продажу спірного майна не дійсним та вважає, що майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову.

Витребувані від учасників процесу документи до суду не надійшли.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України (в редакції, чинній на момент початку розгляду спору) господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 9. ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з метою забезпечення повного та всебічного встановлення об'єктивних обставин справи судом неодноразово витребовувалися необхідні для розгляду цього спору документи, у зв'язку з чим розгляд справи неодноразово відкладався.

Однак, в порушення вимог закону залучені особи вимог ухвал суду не виконали, будь-яких документів щодо спірних правочинів не надано.

Ліквідатором Кошовським С.В. надано до суду належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальних справ щодо продажу майна банкрута.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає можливим розглянути заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" за наявними у справі доказами на підставі ст. 81 ГПК України.

Розглянувши заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 29766 від 14.09.17) про забезпечення вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.65 ГПК України (в редакції до 15.12.2017, чинній на момент звернення до суд із заявою про забезпечення позову) з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті, забезпечення позову - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 66 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, забезпечення позову допускається лише в тому випадку, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини, з яких вона просить суд вжити такі заходи.

Суддів зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п.п.3,7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Таким чином, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи - позивача. Вжиття заходів до забезпечення позову сприяє запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечує можливість відновлення його порушених прав. Натомість невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

У зв'язку з наведеним, задовольняючи заяву про забезпечення позову суд має встановити, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову є обґрунтованою, а обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а, отже, існує конкретний зв'язок між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявлених вимог у даній справі є вимоги про визнання недійсними результату аукціону та договору купівлі-продажі майна банкрута

Зокрема, обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову заявник вважав, що невжиття заходів щодо заборони власнику квартири ОСОБА_3 відчужувати двокімнатну квартиру № 19, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду з огляду на те, що спірне майно може знов бути відчужено.

Суд зазначає, що виходячи з правової природи інституту забезпечення позову, заявник повинен підтвердити свої доводи документально, а суд, на підставі наданих заявником доказів, повинен пересвідчитись у їх належності та допустимості і лише за наслідком правової оцінки наданих документів прийняти правомірне та обґрунтоване рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, заявником не визначено, а матеріалами справи не доводиться, у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання відповідного судового рішення, яке може бути прийнято за наслідками розгляду заяви АБ «Укргазбанк» по суті. Суд звертає увагу, що предметом заходу забезпечення є нерухоме майно (квартира у багатоквартирному будинку), заборона відчуження якого не може вплинути на можливість його зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю на момент виконання рішення.

Суд вважає, що заявником належними доказами не підтверджено необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони власнику квартири ОСОБА_3 відчужувати квартиру саме у зв'язку із можливістю утрудненням виконання судового рішення у даній справі, у зв"язку з чим відмовляє в задоволенні цієї заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" про визнання недійсним результату аукціону та договору купівлі-продажу з урахуванням уточнень, суд встановив наступне.

Свою заяву (з урахуванням уточнень) банк обґрунтовує тим, що при продажу заставного майна в ліквідаційній процедурі було грубо порушення порядок організації та проведення аукціону, а також укладання договору купівлі-продажу, в результаті чого майно незаконно вибуло з ліквідаційної маси, а заставний кредитор не одержав коштів від його продажу, що є порушенням його прав та майнових інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" є заставним кредитором, вимоги якого відповідно до договору іпотеки №17/08-9 від 07.05.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №2276, забезпечені іпотекою нерухомого майна банкрута, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1.

Попереднім ліквідатором Фоміним Г.В. реалізовано зазначене нерухоме майно.

Аукціон з реалізації зазначеного майна організовано та проведено 16.01.2012 р. Товарною біржею «Всеукраїнських торгівельний центр», про що складено протокол №1 від 16.01.2012 р.; вартість реалізації склала 79700,00 грн.; переможець - фізична особа Лякіна Юлія Сергіївна.

16.02.2012 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (станом на дату винесення рішення нотаріальну діяльність припинено) посвідчено договір купівлі-продажу (реєстровий №95) зазначеного нерухомого майна між ліквідатором ФОП Стеценко С.В. арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_1.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що зазначений аукціон було проведено, а договір купівлі-продажу було укладено з порушеннями вимог чинного законодавства, враховуючи наступне.

Статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату вчинення правочинів, далі - Закон) встановлено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності, в т. ч. суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом (ст. 47-49).

Оскільки, ст. 47-49 зазначеного закону не встановлено особливостей порядку продажу майна суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина (окрім порядку проведення розрахунків за продане майно), то такий порядок регулюється, у тому числі загальними нормами Закону.

Відповідно до ст. 30 Закону, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута; ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна; у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон); порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Статтею 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (в редакції, чинній на дату вчинення правочинів) визначено вимоги до інформації про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом (перелік необхідних відомостей), а також встановлено, що зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення інвентаризації майна, що є необхідною передумовою для початку процедури його реалізації згідно ч. 1 ст. 30 Закону

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази оприлюднення (опублікування/оповіщення) у засобах масової інформації (друкованих виданнях) у встановлений законом строк відповідної інформації (оголошення/повідомлення) про проведення аукціону, його умов тощо, що об'єктивно унеможливило забезпечення участі якнайбільшого кола осіб (потенційних покупців) у відкритих торгах та, відповідно, продажу майна за найбільшою ціною, у зв'язку з чим аукціон відбувся з порушенням його головних принципів та завдань, визначених законом, а саме: відкритості, доступності, конкуренції, забезпечення отримання найбільшої вартості продажу та максимального задоволення вимог кредиторів, чим істотно порушено права як самого боржника, так і кредиторів (зокрема, заставного).

Крім того, відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 3-1 Закону, арбітражний керуючий зобов'язаний повідомляти комітет кредиторів та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зазначена норма є імперативною, спрямована на захист прав, зокрема, заставного кредитора.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази здійснення ліквідатором Фоміним Г.В. такого повідомлення (копії рекомендованого листа з повідомленням про вручення), та продаж майна відбувся без відома заставного кредитора.

Також ст. 16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» встановлює умови участі покупців в аукціоні, конкурсі.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статі для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок, розмір якого не може перевищувати розміру одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; зазначені грошові кошти вносяться шляхом безготівкового перерахування на відповідний поточний рахунок.

Зазначена норма є імперативною і спрямована на встановлення певного порядку участі осіб в аукціоні (зокрема, забезпечення гарантій реального придбання майна та сплати його вартості переможцем). Відповідно, недотримання порядку (обов'язкових умов) допуску до участі в аукціоні тягне за собою неможливість участі особи в аукціоні.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази внесення відповідних внесків особами (у тому числі переможцем аукціону - Лякіною Ю.С.), які визначені в протоколі №1 проведення аукціону від 16.01.2012 р. як його учасники (банківські виписки з рахунку біржі, копії квитанцій про сплату тощо), що свідчить про неможливість достеменно встановити факт належного дотримання торгівельною організацією процедури реєстрації осіб учасниками аукціону, з відповідними подальшими наслідками.

Відповідно до умов протоколу №1 проведення аукціону від 16.01.2012 р. переможець аукціону був зобов'язаний внести кошти за придбане майно в розмірі 79700,00 грн. протягом 30 календарних днів з моменту його підписання.

Однак, будь-які докази такої оплати в матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд зазначає, що у зазначеному протоколі встановлено додаткову умову оплати коштів покупцем: на підставі рахунку-фактури ліквідатора. Такий порядок розрахунків означає, що, фактично, обов'язок покупця сплатити кошти за майно ставиться в залежність від подальший дій ліквідатора та виникає виключно у разі отримання від ліквідатора рахунку-фактури.

Зазначені умови розрахунків, встановлені у протоколі аукціону, є неприпустимими для даного виду правовідносин - продажу майна в процедурі банкрутства, який по своїй суті є примусовим продажем, спрямованим на забезпечення максимального задоволення вимог кредиторів, та регулюється спеціальним Законом.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Суд звертає увагу, що зазначена норма встановлює імперативний порядок використання для розрахунків за продане майно виключно депозитного рахунку нотаріальної контори або приватного нотаріуса з подальшим використанням цих коштів виключно за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Встановлений порядок є гарантією забезпечення реального надходження коштів від продажу майна та їх контрольованого цільового використання в порядку закону.

Імперативність зазначеної норми означає, що сторони договору (як покупець, так і ліквідатор) не мають права у будь-який інший спосіб проводити розрахунки за майно, що було предметом аукціону. Тобто, не може використовуватися з метою розрахунків будь-яких інший рахунок (наприклад, ліквідаційний рахунок банкрута), готівковий розрахунок тощо.

Крім того, відповідно Закону України «Про нотаріат» нотаріус при посвідченні спірного договору мав пересвідчитися у дотриманні усіх необхідних вимог закону щодо даного виду договору, враховуючи його особливості.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

А згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 зазначеного закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням.

Враховуючи наявність спеціальної обов'язкової умови розрахунків, встановленої імперативними приписами ч. 7 ст. 48 Закону (у даному випадку - спеціального закону), нотаріус на виконання зазначених вимог Закону України «Про нотаріат» мав перевірити необхідні обставини щодо здійснення покупцем розрахунків та внесення цих коштів у встановленому порядку на депозитний нотаріальний рахунок, та за їх відсутності - відмовити в посвідченні спірного договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на істотні порушення умов та порядку здійснення розрків між сторонами за продане майно, спірний договір було посвідчено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства.

В результаті цього, кошти за продане на аукціоні майно покупцем сплачено так і не було (в матеріалах справи відсутні будь-які докази цього), заставному кредитору кошти не перераховано.

Таким чином, при укладанні спірного договору вбачається порушення вимог ч. 7 ст. 48 Закону про банкрутство, ч. 1, 3 ст. 46, п. 8) ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що призвело до порушень прав та майнових інтересів заставного кредитора - ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" , що виразилося в неотриманні ним коштів від продажу заставного майна.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину, зокрема, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 203).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» невиконання вимог щодо змісту інформації, передбаченої статтею 15 цього Закону, та терміну її опублікування, а також істотне порушення інших правил оголошення та проведення аукціону, конкурсу, передбачених цим Законом, можуть бути самостійними підставами для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні, конкурсі.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Однак, при цьому, у зазначеній нормі закріплено обов'язковість урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині 1 ст. 628 ЦК України закріплено, що, окрім умов (пунктів), визначених на розсуд сторін і погоджених ними, зміст договору також становлять умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами, окрім умови про предмет та тих, що самостійно визначені сторонами, вважаються також умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Стосовно правової природи аукціону суд вважає необхідним звернути увагу на позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 14.12.2016 р. у справі №904/9284/14, а саме:

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правова природа процедури реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - переможця торгів (аукціону), невід'ємною і завершальною стадією якої є оформлення результатів такого продажу договором купівлі-продажу, що укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.

Отже, особливості процесу, передбачені законодавством щодо проведення аукціону, полягають у сукупності дій його учасників, спрямованих на досягнення певного результату, тобто є обставиною, з настанням якої закон пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин, а тому є правочином.

Таким чином, правова природа продажу майна з торгів (аукціону) дає підстави для визнання (за наявності підстав) результатів таких торгів (аукціону) недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, у тому числі й на підставі норм цивільного законодавства.

Аналогічний висновок щодо правової природи процедури реалізації майна на торгах викладено у постановах Верховного Суду України, зокрема: від 24 жовтня 2012 року у справі N 6-116цс12, від 29 червня 2016 року у справі N 6-370цс16.

Тобто, правочини щодо продажу майна в процедурі банкрутства (як аукціон, так і укладений за його результатами договір) може бути визнано недійсним за загальними правилами визнання правочинів недійсними, зокрема у разі невідповідності змісту правочину Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства (ч.1 ст. 203, 215 ЦК України), за наявності встановлених порушень спеціальних вимог закону щодо організації та проведення такої процедури (наприклад, порушення порядку організації та проведення аукціону, укладання договору, порядку проведення розрахунків), враховуючи що такі вимоги є обов'язковими для даного виду правочинів (встановлені спеціальним законом), а їх недотримання об'єктивно призвело до порушення прав та майнових інтересів учасників справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявником належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

Покупець майна Лякіна Ю.С. своїм правом на захист не скористалася.

Вимоги заявника щодо визнання необ'єктивною, а відтак недійсною, незалежної оцінки майна банкрута задоволенню не підлягають, оскільки правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів (позиція Великої Палати ВСУ, постанова від 13.03.2018 р. у справі 914/881/17).

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину також не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

У частині другій статті 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку із цим, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції, може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Разом із тим, відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову. Одночасне пред'явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (оскільки віндикація - це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого невласника) і про визнання недійсним правочину із застосуванням реституції (оскільки негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 388 ЦК України є помилковим, адже віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними (Постанова Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»; позиція ВСУ, постанова від 17.02.2016 у справі №6-2407цс15).

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів справи судом встановлено, що при вчиненні спірних правочинів не дотримано обов'язкової передумови для початку процедури реалізації майна щодо проведення інвентаризації майна (ч. 1 ст. 30 Закону про банкрутство); порушено порядок організації та проведення аукціону щодо обов'язкового оприлюднення інформації про аукціон (ч. 2, 3 ст. 30 Закону про банкрутство, ст. 15 Закону про малу приватизацію); порушено вимогу щодо обов'язкового повідомлення, зокрема, заставного кредитора про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом з повідомленням про вручення (абз. 5 ч. 5 ст. 3-1 Закону про банкрутство); не дотримано виконання умов потенційними учасниками аукціону щодо сплати необхідних внесків (ст. 16 Закону про малу приватизацію); порушення імперативного порядок проведення розрахунків з використанням депозитного рахунку нотаріуса (ч. 7 ст. 48 Закону про банкрутство); порушення вимог щодо укладання договору (ст. 627, 628, 638 ЦК України, ст. 179, 180 ГК України); відсутність доказів сплати покупцем коштів за придбане майно, наслідком чого стало фактичне неотримання коштів заставним кредитором - ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" , що є безумовним порушення прав та майнових інтересів останнього, а отже, об'єктивно вбачається не відповідність змісту правочинів загальним вимогам чинного законодавства щодо чинності правочинів (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" в частині визнання спірних правочинів (результатів аукціону та договору - купівлі продажу майна) недійсними.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. 73, 74, 86, 91 ГПК України, ст. 203, 215, 627, 628, 638 ЦК України, ст. 179, 180 ГК України, ст. 29, 30, 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 15, 16, 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" в задоволенні заяви (вх.№ 29766 від 14.09.17) про забезпечення позову.

Заяву ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі ХОД АТ "Укргазбанк" (вх.№ 43860 від 30.10.2015) з урахуванням уточнень до неї (вх.№ 29765 від 14.09.17) задовольнити частково.

Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута: двокімнатна квартира, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1, проведеного Товарною біржею «Всеукраїнських торгівельний центр», оформлених протоколом №1 від 16.01.2012 р.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна банкрута: двокімнатна квартира, загальною площею 47 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., адреса: АДРЕСА_1, укладеного між ліквідатором ФОП Стеценко С.В. арбітражним керуючим Фоміним Грантом Валерійовичем та переможцем аукціону ОСОБА_1, посвідченого 16.02.2012 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим №95.

У іншій частині вимог відмовити.

Ухвалу направити заявнику, ліквідатору, кредиторам, банкруту, ТБ "Всеукраїнський торгівельний центр", ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали підписано 10.04.2018 р.

Суддя Усатий В.О.