ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

05.04.2018

Справа № 910/4122/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши заяву Виробничо-комерційного підприємства «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 46-52, літ.А; ідентифікаційний код 19015582) про вжиття заходів забезпечення позову, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Виробничо-комерційне підприємство «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству «Банк Січ», в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження рухомого майна, що знаходиться на території – нежитлових приміщень, нежилих приміщень з №1 по №70 (групи приміщень №58), №1 (групи приміщень №59), №1 (групи приміщень №60) – Ресторан «Щекавиця», за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 46-52, загальною площею 884,70 кв. м, укладати щодо нього договори іпотеки, чи будь-яким іншим чином обтяжувати майно, передавати його, як внесок до статутного капіталу юридичних осіб; заборони органам та суб’єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на наступне майно: нежитлові приміщення, нежилі приміщення з №1 по №70 (групи приміщень №58), №1 (групи приміщень №59), №1 (групи приміщень №60) – Ресторан «Щекавиця», за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 46-52, загальною площею 884,70 кв. м.

Заявник у поданій заяві зазначає, що в подальшому має намір звернутися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ» про визнання договору оренди №30 від 07.09.2015, договору №1 від 07.09.2016 про внесення змін та доповнень до договору оренди №30 від 07.09.2015, договору №2 від 04.11.2016 про внесення змін та доповнень до договору оренди №30 від 07.09.2015 недійсними та повернення надмірно сплачених орендних платежів, а також про витребування із незаконного володіння ПАТ «Банк Січ» рухомого майна ВКП «Щекавиця» та спонукання ПАТ «Банк Січ» до виконання зобов’язання по договору оренди щодо прийняття з оренди нерухомого майна та підписання акту приймання-передачі нежитлових приміщень.

Заява обґрунтована тим, що 07.09.2015 між Виробничо-комерційним підприємством «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Публічним акціонерним товариством «Банк Січ» було укладено Договір оренди №30, відповідно до умов якого заявник орендував у Банку нежитлові приміщення, нежилі приміщення з №1 по №70 (групи приміщень №58), №1 (групи приміщень №59), №1 (групи приміщень №60) – Ресторан «Щекавиця», за адресою: м. Київ, вул. Костянтинівська, 46-52, загальною площею 884,70 кв. м. Так заявник зазначає, що останнім у вказаних приміщеннях було розміщено нерухоме майно та обладнання, яке належить ВКП «Щекавиця».

Заявник зазначає, що 24.03.2017 невідомими особами, які представились представниками Банку було захоплено орендовані заявником приміщення та належне останньому рухоме майно і обладнання.

ВКП «Щекавиця» стверджує, що неодноразово зверталось до Банку із проханнями надати доступ до орендованих приміщень задля опису належного заявнику майна та складання акту приймання-передачі орендованого майна, проте о теперішнього часу Банк ухиляється від надання доступу заявнику. Також заявник вказує, що наразі Банком активно вчиняються заходи щодо продажу орендованого заявником нерухомого майна, у зв’язку з чим, існує реальна загроза продажу разом із нерухомими майном банку, рухомого майна, яке належить заявнику.

На підставі викладеного Виробничо-комерційне підприємство «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, просить задовольнити заяву та вжити заходи забезпечення позову, визначені у поданій заяві.

Розглянувши заяву Виробничо-комерційного підприємства «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на думку останнього існує реальна загроза того, що Публічним акціонерним товариством «Банк Січ» будуть вжиті заходи щодо продажу належного заявнику рухомого майна та обладнання, яке розташоване в орендованих у Банку приміщеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

В той же час, заявником не надано суду належних доказів на підтвердження того, що саме належне заявнику майно знаходиться у орендованих приміщеннях за адресою: вул. Костянтинівська, 46-52, також не надано суду переліку майна, яке як стверджує ВКП «Щекавиця» перебуває у зазначених приміщеннях, та на яке останній просить накласти арешт. Разом з тим, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження намірів Банку, щодо продажу нерухомого майна саме разом із належним заявнику рухомим майном, у разі його наявності у вказаних приміщеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом зазначається, що в поданій заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обгрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, судом встановлено, що можливими позовними вимогами Виробничо-комерційного підприємства «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, у разі подання останнім позову до суду, мають бути вимоги про визнання договору оренди №30 від 07.09.2015 недійсним та повернення надмірно сплачених орендних платежів, а також про витребування із незаконного володіння ПАТ «Банк Січ» рухомого майна та спонукання ПАТ «Банк Січ» до виконання зобов’язання по договору оренди щодо прийняття з оренди нерухомого майна та підписання акту приймання-передачі нежитлових приміщень.

Проте заявником не доведено суду співмірність вказаних позовних вимог із обраним заходом забезпечення позову в частині що стосуються заборони Банку розпоряджатись належним йому нерухомим майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника – Виробничо-комерційне підприємство «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Виробничо-комерційному підприємству «Щекавиця» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 05.04.2018.

Суддя                      Я.В. Маринченко