КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р.в Справа№ 910/3262/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі у відповідності до протоколу судового засідання від 04.04.2018

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.12.2017

за позовом ОСОБА_2

до приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"

про стягнення заробітної плати

в межах справи № 910/3262/16 ( суддя Пасько М.В.)

за заявою приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" товариства з обмеженою відповідальністю "Азовська Сталеплавільна Компанія"

до приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16 заяву ОСОБА_2 в межах справи № 910/3262/16 задоволено частково; стягнуто з приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 406 815,31 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Азовзагальмаш" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16 в частині задоволення позовних вимог на суму 403 053,51 грн., постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь ОСОБА_2 заборгованість з заробітної плати в сумі 3 761,80 грн., в задоволенні інших вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16; задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16; поновлено Приватному акціонерному товариству "Азовзагальмаш" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16; встановлено сторонам строк з дня отримання даної ухвали задля надання відзиву на апеляційну скаргу та призначено розгляд апеляційної скарги на 04.04.2018 о 10 год. 00 хв..

У зв'язку з перебуванням судді Верховця А.А. у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2018, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/3262/16 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2018 прийнято апеляційну справу до розгляду в новому складі суду.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

У судове засідання 04.04.2018 учасники судового процесу у судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про день та місце розгляду апеляційної скарги.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження у справі, які не з'явилися у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 8 статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3262/16 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шистопала П.М.

31.05.2016 до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_2 з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку з 04.11.2015 по день постановлення рішення та відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги та стягнув з приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 406 815,31 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

З даним судовим рішенням апелянт частково не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з неповним дослідженням матеріалів справи та є такою, що не відповідає вимогам законодавства у відповідній частині з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.11.2015 у справі № 264/6722/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати з компенсацією втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди було частково задоволено позов; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 71465,68 грн., компенсацію за порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 1 360,39 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.10.2015 по 03.11.2015 в сумі 12357,03 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за цим судовим рішенням та за відповідним судовим наказом було відкрито виконавче провадження № 50989265 та відповідачем подана відповідна Постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2016. Заборгованість Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» перед ОСОБА_2 була погашена в повному обсязі, про що представник відповідача зазначає у своєму відзиві на апеляційну скаргу.

Разом з тим, вказане підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження № 50989265 від 21.09.2017 щодо виконання наказу, виданому на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.11.2015 у справі № 264/6722/15-ц, в якому зазначено, що виконавчий документ виконано в повному обсязі.

Проте, суд першої інстанції помилково дійшов висновку за оскаржуваним судовим рішенням щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на користь ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 406 815,31 грн., які включають суму заборгованості по заробітній платі у сумі 74 069,01 грн. та інші суми. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що заявник, звернувшись з позовом до суду першої інстанції, просив задовольнити вимоги, лише ті, що стосуються стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2015 по день винесення рішення та стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. Вимоги стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації до суду не заявлялися.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, заявник звернувся до суду першої інстанції з вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2015 по день винесення рішення та стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 05.10.2015 року по день ухвалення відповідного судового рішення.

За частиною 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з ч. 3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно з пунктом 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При розрахунку сум заявленого у позові середнього заробітку за затримку розрахунку, судова колегія враховує те, що за рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.11.2015 у справі № 264/6722/15-ц, встановлена середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 у сумі 588,43 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за заявлений період з 04.11.2015 по 14.12.2017 (день винесення оскаржуваного рішення) складає - 278 327,39 грн. (473 дня х 588,43 грн.).

За таких обставин за заявлений період, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню складає 278 327,39 грн.

В частині вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, яким встановлено, що ця вимога заявника не обґрунтована, не підтверджена належними доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково. Змінити п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду м. Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16, виклавши цей пункт оскаржуваної ухвали наступним чином: «Стягнути з приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (87535, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, буд. 1; ідентифікаційний код 13504334) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) грошові кошти на загальну суму 278 327 (двісті сімдесят вісім тисяч триста двадцять сім) грн. 39 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні». В іншій частині (щодо відмови у стягненні моральної шкоди) ухвалу господарського суду м. Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 269, 276, 277, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" задовольнити частково.

2. Змінити п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду м. Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16, виклавши цей пункт оскаржуваної ухвали наступним чином: «Стягнути з приватного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (87535, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, буд. 1; ідентифікаційний код 13504334) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) грошові кошти на загальну суму 278 327 (двісті сімдесят вісім тисяч триста двадцять сім) грн. 39 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні».

3. В решті ухвалу господарського суду м. Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16 залишити без змін.

4. Матеріали оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 14.12.2017 у справі № 910/3262/16 направити до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 10.04.2018.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко