ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2018 Справа № 905/472/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, м.Марганець, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Контакт, м.Словянськ, Донецька область

про стягнення штрафу у сумі 38880,00грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю №30/15 від 05.01.2018);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю №14/18 від 01.01.2018).

Відповідно до вимог ст.223 ГПК України судовий розгляд здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 10.04.2018 суд виходив до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, м.Марганець, Дніпропетровська область звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Контакт, м.Словянськ, Донецька область про стягнення штрафу у сумі 38880,00грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо своєчасної реєстрації та надання податкової накладної, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафних санкцій, передбачених п.11.5 договору поставки №97 від 07.02.2017.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 611, 624, 629, 631 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 174, 180, 193, 199, 216, 218, 230-232 Господарського кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав наступні документи: правоустановчі документи, виписку з ЄДРПОУ стосовно позивача; договір поставки №97 від 07.02.2017 з додатком; специфікацію №1 до договору поставки №97 від 07.02.2017; видаткову накладну №193 від 28.04.2017; платіжне доручення №127 від 18.07.2017; податкову накладну №193 від 28.04.2017; витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №91432; претензію №30/314 від 07.06.2017 та докази її направлення відповідачу.

06.04.2018 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву №14/18 від 04.04.2018, в якому останній проти позову заперечив та просив зменшити розмір штрафу за невиконання зобовязання щодо своєчасної реєстрації та надання податкової накладної №193 від 28.04.2017 на 90%. До відзиву надав: довідку №14/18 від 03.04.2018 про звільнення з посади головного бухгалтера відповідача; загальний журнал по рах. 361; довідку №04/04-1 від 04.04.2018 про склад працівників; відомості про нарахування заробітної плати

Представник позивача в судове засідання 10.04.2018 зявився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 10.04.2018 зявився, проти задоволення позовних вимог заперечив, просив зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2017 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладений договір поставки №97 (далі договір), згідно п. 1.1 якого з метою здійснення господарської діяльності постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (надалі - товар), яка є його невід'ємною частиною, а покупець - прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в специфікаціях до цього договору (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.1 договору постачальник зобов'язується поставити покупцю товар способом і на умовах, зазначених в специфікаціях (додатках) до цього договору. Умови поставки визначаються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

За умовами п. 3.7 договору датою поставки товару є: дата передачі товару постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній; дата передачі товару згідно залізничної накладної постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FСА, СРТ - станція відправлення; дата отримання товару згідно залізничної накладної покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDP - станція призначення.

Відповідно до п. 3.8 договору зобов'язання постачальника щодо поставки товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами договору ОСОБА_2 приймання-передачі товару щодо кількості та якості поставленого товару.

Згідно п. 3.10 договору постачальник зобов'язується поставити товар покупцю в строки, визначені в специфікації до цього договору, а також провести за свій рахунок завантаження на автомобільний або залізничний транспорт покупця товару належної якості.

Дата поставки товару визначається в специфікаціях до договору (п. 3.11 договору).

Пунктом 4.1. договору визначено, що загальна вартість товару за цим договором становить суму партій товару по всіх специфікаціям (додатках) до цього договору.

Ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (п. 4.2. договору).

Ціна і загальна вартість кожної партії товару, зазначеної в п. 4.2 цього договору, встановлюється в національній валюті України - гривні і не підлягає зміні, якщо інше не зазначено в специфікації (п. 4.3. договору).

Згідно п. 4.6. договору порядок оплати і форма розрахунків вказуються сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору.

Відповідно до п. 9.1 договору протягом строку визначеного законодавством України з дати поставки товару постачальник зобовязаний надати покупцю податкову накладну, належним чином складену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За кожне порушення обовязків, передбачених п.п. 3.2, 9.1, 9.2, 1.1.5, 15.13 договору з урахуванням положень п. 4.7.1 договору відносно можливості відтермінування дати надання документів покупець має право стягнути з постачальник штраф у розмірі 20% загальної вартості партії товару з урахуванням ПДВ, по якій виникло порушення (п.11.5 договору).

У п. 13.1. договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017, а в частині гарантійних зобов'язань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар.

На виконання умов договору 07.02.2017 сторони підписали та скріпили печатками специфікацію № 1 до договору (а.с. 24-25), в якій визначили товар, що підлягає поставці, ціни, загальну вартість, порядок поставки та оплати

На підставі договору поставки №97 від 07.02.2017 та специфікації до договору відповідач поставив товар позивачу за видатковою накладною №193 від 28.04.2017 на суму 194400,00грн.

Позивач своєчасно здійснив оплату товару за вищевказаною видатковою накладною у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №127 від 18.07.2017.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов'язання щодо своєчасної реєстрації та надання податкової накладної, позивач направив відповідачу з претензію №30/314 від 07.06.2017, в якій, посилаючись на п. 11.5 договору поставки №97 від 07.02.2017, просив сплатити штраф у розмірі 38880,00грн.

Відповідач вказану претензію залишив без задоволення та відповіді.

У звязку з викладеним, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору поставки №97 від 07.02.2017

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, до яких застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір поставки №97 від 07.02.2017є належною підставою для виникнення у останнього зобов'язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що відповідачем, на підставі договору поставки №97 від 07.02.2017, специфікації №1 поставлено товар позивачу за видатковою накладною №193 від 28.04.2017 на суму 194400,00грн.

Сторони передбачили в п.9.1 договору обовязок постачальника надати покупцю податкову накладну, належним чином складену та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку визначеного законодавством України з дати поставки товару.

Згідно п. 201.10 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Враховуючи те, що товар за видатковою накладною №193 від 28.04.2017 на суму 194400,00грн. поставлено позивачу 28.04.2017, відповідач повинен був зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк до 15.05.2017 включно.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 91432 на запит від 26.05.2017р. № 91432 вказана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.05.2017.

Таким чином, відповідач здійснив прострочення реєстрації податкової накладної №193 від 28.04.2017 на 10 календарних днів (з 16.05.2017 по 25.05.2017).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дані наслідки порушення зобов'язання передбачені і ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України. Згідно норм зазначених статей у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п.п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 11.5 договору за кожне порушення обовязків, передбачених п.п.3.2, 9.1, 9.2, 1.1.5, 15.13 договору з урахуванням положень п. 4.7.1 договору відносно можливості відтермінування дати надання документів покупець має право стягнути з постачальник штраф у розмірі 20% загальної вартості партії товару з урахуванням ПДВ, по якій виникло порушення.

Враховуючи факт порушення постачальником строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №193 від 28.04.2017 на суму 194400,00грн., перевіривши арифметичний розрахунок штрафу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу за невиконання зобовязання щодо своєчасної реєстрації та надання податкової накладної №193 від 28.04.2017 на 90%.

В обґрунтування підстав для зменшення штрафу відповідач посилався на те, що прострочення реєстрації податкової накладної відбулось з обєктивних причин, а саме внаслідок скрутного фінансового становища відповідача, звільнення головного бухгалтера ОСОБА_3 з займаної посади та відсутністю в штаті бухгалтера до 24.05.2017. Крім того, посилався на відсутність збитків у позивача.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафу, суд зазначає наступне:

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідачем всупереч вимог ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено належними доказами наявності виняткових підстав для зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу, а обставини і докази, на які відповідач посилається є безпідставними, у звязку з чим таке клопотання відповідача залишається судом без задоволення.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 74, 77, 86, 123, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат, м.Марганець, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Контакт, м.Словянськ, Донецька область про стягнення штрафу у сумі 38880,00грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спец-Контакт (84122, Донецька область, мю Словянськ, пров. Андріївський, буд. 18А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, буд. 62, ) штраф у розмірі 38880,00грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 1762,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У судовому засіданні 10.04.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 10.04.2018.

Суддя Я.О. Левшина