ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р. Справа № 914/2282/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників:

від позивача - Самойленко П.М. (участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, присутній у Київському апеляційному господарському суді)

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" від 23.01.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017, суддя Крупник Р.В., повний текст складено - 14.12.2017

у справі № 914/2282/17

за позовом:Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода
про:стягнення 14 253,12 грн страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

У позові від 26.10.2017 Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" до Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича просить стягнути 14 253,12 грн страхового відшкодування. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.12.2015 позивачем на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6246713 застраховано цивільну правову відповідальність Петріва Андрія Ярославовича пов'язану з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом MAN, державний номер НОМЕР_1. За участі застрахованого позивачем автомобіля під керуванням ОСОБА_4 01.06.2016 трапилася ДТП, внаслідок якої автомобілю Renault, державний номер НОМЕР_2 з причіпом WIESE, державний номер НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень. Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016 ОСОБА_4 визнано винним у спричиненні ДТП. На момент ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого у ДТП пригоді транспортного засобу була застрахована ПрАТ "СК "АХА Страхування". На підставі поданої ПрАТ "СК "АХА Страхування" заяви позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 14 253,12 грн. Оскільки всупереч ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ні водій застрахованого автомобіля, ні відповідач не повідомили позивача про настання ДТП та не представили жодних документів, які б підтверджували неможливість повідомлення страховика у визначені законом строки про настання ДТП, позивач просить суд стягнути з відповідача 14 253,12 грн страхового відшкодування. На думку позивача, неповідомлення водієм та/або страхувальником - ФОП Петрівом А.Я. про ДТП протягом 3 робочих днів від дня, коли така відбулася, є підставою для стягнення з відповідача 14 253,12 грн страхового відшкодування, яке було виплачене страховику пошкодженого у ДТП автомобіля.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.12.2017 у справі № 914/2282/17 в позові відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що факт неповідомлення страховика про настання страхового випадку може бути підставою для регресного позову лише тоді, коли таке неповідомлення призвело до необґрунтованих виплат. На думку суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами той факт, що неповідомлення відповідачем про настання ДТП порушує права позивача і дає йому право на пред'явлення регресного позову. В обґрунтуванні свого рішення суд першої інстанції зазначає, що позивачу було відомо про настання страхового випадку, оскільки в січні 2017 році ПрАТ "АХА Страхування" звернулося до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування та надало на підтвердження своїх вимог та понесених витрат наступні документи: копію платіжного доручення про перерахування коштів №266476 від 08.09.2016р., постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016р., довідки про ДТП за №92724059, страхового акту №АХА2156599 від 12.12.2016р., розрахунку страхового відшкодування, рахунку №АТ-007874 від 03.06.2016р., повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, акту огляду ТЗ, роздруківки фото додатків, договору страхування №2339435/05АВ/13 від 19.04.2016р., свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія, роздруківки з ЦБД МТСБУ. В результаті вивчення вказаних документів позивачем було складено Страховий акт №ОЦ/177/009/17/1069 від 12.04.2017, визнано ДТП страховим випадком та виплачено ПрАТ "АХА Страхувння" 14 253,12 грн згідно платіжним дорученням №30 від 12.04.2017.

30.01.2018 року позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 23.01.2018 №РУ/1069/1, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Вважає висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки відповідачем в порушення норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повідомлено позивача про настання страхової події у визначені законом строки, що встановлено Господарським судом Львівської області. Скаржник зазначає, що матеріали справи не містять документів, котрі б свідчили про поважність причини невиконання відповідачем свого обов'язку.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

15.12.2017 року набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У судове засідання відповідач не забезпечив явки уповноважених представників, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи строки розгляду справи, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов'язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника позивача у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2015 між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" (Страховиком) та Петрівом Андрієм Ярославовичем (Страхувальником) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АЕ/6246713, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом марки MAN, державний номер НОМЕР_1, 2000 року випуску.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладено між позивачем та відповідачем як фізичною особою. Згідно витягу з ЄДРПОУ Петрів А.Я. є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності якого як підприємця - код КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт", а відтак застрахований позивачем транспортний засіб використовувався у господарській діяльності Петріва А.Я. як фізичної особи-підприємця. З постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області вбачається, що станом на момент виникнення ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ФОП Петрівом А.Я., а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Матеріалами справи встановлено, що 01.06.2016 на автодорозі М-06, Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород) 90 км, 600 м трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля марки MAN, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, внаслідок якої транспортний засіб Renault, державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження передньої лівої частини, зазначене підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №92724059 (а.с. 24).

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016 у справі №280/864/16-п встановлено, що гр. ОСОБА_4 керуючи автомобілем MAN, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ-Чоп не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 02.09.2016, що підтверджується відповідною на ній відміткою.

30.01.2017 до позивача від страховика пошкодженого у ДТП автомобіля - ПрАТ "АХА Страхування" надійшла заява вих. №СУ/003174/3 від 23.01.2017 з документами, відповідно до якої останній просив здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 16 990,50 грн, оскільки така була виплачена ним власнику пошкодженого автомобіля.

На підставі представлених ПрАТ "АХА Страхувння" документів та з погодженням останнього, позивачем складено страховий акт №ОЦ/177/009/17/1069 від 12.04.2017 та вирішено виплатити ПрАТ "АХА Страхувння" 14 253,12 грн. Платіжним дорученням №30 від 12.04.2017 підтверджується здійснення страхового відшкодування позивачем в розмірі 14 253,12 грн.

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01.06.2016, виникла з вини водія забезпеченого позивачем транспортного засобу (згідно полісу №АЕ/6246713 від 25.12.2015).

Предметом спору у даній справі є вимоги ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення з ФОП Петріва Андрія Ярославовича сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу на підставі підпункту "ґ" підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пп. 33.1.3., 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Положеннями п. "ґ" пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Слід зазначити, що з внесенням змін законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 №3045-VI до ст.33 закону №1961-IV було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку із чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП було викладено вже в пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 закону №1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до пп.«ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 цього закону, в якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст.33 цього закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесено не було.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Зі змісту наведених правових норм можна зробити висновок: якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив Верховний Суд України у постанові по справі 753/16740/15-ц від 31.05.2017, де вказано, що ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з'ясовувати, чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити, з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2016 трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля, при цьому лише 30.01.2017 позивач дізнався про вказане ДТП від страховика пошкодженого у ДТП автомобіля - ПрАТ "АХА Страхування". ПрАТ "АХА Страхування" звернулося до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" із заявою про здійснення виплат страхового відшкодування у розмірі 16 990,50 грн, оскільки така була виплачена ним власнику пошкодженого автомобіля. Таким чином, у зв'язку з неповідомленням відповідачем ще з 01.06.2016 позивача, ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", про вчинення ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля позбавило можливості страховика перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти можливим необґрунтованим виплатам.

Отже, відповідачем в порушення норм підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не було повідомлено позивача про настання страхової події у строки, визначені законом. У матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку. Відповідач не вказав на поважність причин такого неповідомлення та не надав документального підтвердження поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП.

Зважаючи на норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову. Господарський суд Львівської області у даній справі зробив висновок, що неповідомлення відповідачем про ДТП позивача не призвело до необґрунтованих виплат останнім, оскільки позивач Страховим актом №ОЦ/177/009/17/1069 від 12.04.2017, визнав ДТП страховим випадком та виплатив ПрАТ "АХА Страхувння" 14 253,12 грн. Однак, висновок зроблено без врахування вимог п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" де передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу.

Звернення ПрАТ "АХА Страхування" до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування та надання на підтвердження своїх вимог підтверджуючих документів не звільняло відповідача від своїх договірних зобов'язань щодо повідомлення позивача про настання ДПТ. Саме невиконання таких обов'язків призвело до виникнення підстави для стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Апеляційним судом у резолютивній частині постанови здійснюється розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1 600 грн., у зв'язку із задоволенням позову та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2 400 грн. -покладається на відповідача по справі ФОП Петріва Андрія Ярославовича (загальна сума судового збору чотири тисячі гривень).

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" від 23.01.2018 - задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 11.12.2017 у справі № 914/2282/17 - скасувати повністю.

Позов Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", м. Київ, до Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода, про стягнення 14 253,12 грн. страхового відшкодування - задоволити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича (код НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" ( р/р:1901 в ПАТ "Альфа-Банк", , МФО: 300346) завдані збитки в розмірі 14 253 грн. 12 коп. ( чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят три грн. дванадцять коп.).

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича (код НОМЕР_3) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" ( р/р:1901 в ПАТ "Альфа-Банк", , МФО: 300346) - 4 000 грн. (чотири тисячі) грн. судового збору.

5. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий-суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець

Повний текст складено - 10.04.2018