РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.03.2018Справа № 910/16424/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк

України", місто Київ

до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ", місто Київ

про стягнення 4 515 823, 81 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від позивача: Серебрянська М.В. за довіреністю № 010-00/4050 від 19.09.2017;

від відповідача: Фурсік Н.О. за довіреністю № 6/3 від 10.01.2018.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (далі - відповідач) про стягнення 4 515 823,81 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між ним та відповідачем було укладено Кредитний договір, на підставі якого він надав відповідачу кредитні кошти, проте відповідач у визначені строки кредит не повернув, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2017 порушено провадження у справі № 910/16424/17, її розгляд призначено на 17.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 30.10.2017 року.

В судовому засіданні 30.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 20.11.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2017 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/16424/17 на 15 днів, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 11.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 17.01.2018 року.

Проте, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2018 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/16424/17 до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/16424/17 до судового розгляду по суті на 12.03.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2018 року, оголошено перерву на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України до 14.03.2018 року.

14.03.2018 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача надано письмовий розрахунок заборгованості.

В судовому засіданні 14.03.2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2018 року проти задоволення позову заперечив.

В судовому засіданні 14.03.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - банк) та Закритим акціонерним товариством "Холдингова компанія "Бліц-Інформ", назву якого було змінено на Приватне акціонерне товариство "Бліц-Інформ" (далі - позичальник, боржник) укладено Кредитний договір № 27109К8 (далі - договір), згідно умов пунктів 3.1., 3.2.1, 3.2.3. Кредитного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі невідновлюваної кредитної лінії (далі, Кредит або кредитна лінія) з лімітом заборгованості 8 532 000,00 грн., а позичальник зобов'язується:

- повністю повернути Кредит 25.01.2013 ( п.3.2.2. Кредитного договору в редакції Договору про внесення змін №27109К8-15 від 31.01.2012);

- щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту та плату за управління кредитом у національній валюті у розмірах, передбачених Кредитним договором (п.п.3.2.5, 3.2.6, 3.5.1., 4.1.1. Кредитного договору);

- сплачувати у випадках та у розмірах, передбачених Кредитним договором, штрафні санкції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п.3.2.7, 7.2. Кредитного договору);

- згідно з п.п. 3.3.1. Кредитного договору банк надає позичальнику кредит на умовах Кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії, плати та інші платежі. Кредит надається у безготівковій формі в межах наданого забезпечення.

Факт отримання Позичальником кредитних коштів за Кредитним договором в межах ліміту 8 532 000, 00 гривень підтверджується на підставі наданих позичальником платіжних доручень №440964 від 07.07.2009, № 440965 від 07.07.2009, №446101 від 03.08.2009, №450164 від 27.08.2009, випискою з позичкового рахунку №0520 за період з 07.07.2009 по 30.06.2014.

Відповідно до ст. 1, п. 3.5.1 Кредитного договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі визначеному в п.3.2. Кредитного договору у валюті кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця ( у січні та травні - до 15 числа) на рахунок, зазначений у п. 3.8. Кредитного договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

В подальшому між сторонами були укладені договори про внесення змін до договору, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи.

Кредитним договором (з врахуванням внесених до нього змін) встановлений наступний розмір процентів за користування кредитом (в редакції Додаткової угоди до Кредитного договору №27109К8-22 від 31 березня 2014р.): проценти за користування Кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 10,0% річних, починаючи з 01 січня 2012 року. У разі виконання позичальником зобов'язань, визначених п. 5.1.3.7 Кредитного договору, 10% річних на квартал, наступний за кварталом, у якому відбулося таке виконання. У разі невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. 5.1.3.7. Кредитного договору, 12,0% річних на квартал, наступний за кварталом, у якому відбулося таке невиконання. Ненадання до банку довідки про обсяги грошових надходжень на рахунках в інших банках у строки, зазначені у п. 5.3.1. Кредитного договору, вважається невиконанням зобов'язань, визначених в п. 5.1.3.7. Кредитного договору.

З 01.01.2015 до кінця строку дії Кредитного договору проценти за користування Кредитом сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 12% річних.

Додатковою угодою № 27109К8-19 від 01.11.2013 до Кредитного договору сторони виклали термін «Індивідуальний графік погашення процентів та комісій» статті 1 Кредитного договору в новій редакції, якою передбачили, що сплата позичальником нарахованих та несплачених процентів за період з лютого 2009 року по жовтень 2013 року в сукупності за всіма наступними кредитними договорами: № 27105К27 від 16.12.2005; № 27106К4 від 01.02.2006; № 27106К21 від 26.07.2006; № 27107К8 від 15.06.2007; № 27107К9 від 19.06.2007; № 27107К11 від 03.07.2007; № 27108К7 від 27.03.2008; № 27108К8 від 27.03.2008; № 27108К11 від 22.04.2008; № 27109К1 від 08.01.2009; № 27109К8 від 07.07.2009; № 27112У1 від 05.01.2012, здійснюється щомісячно в сумі не менше екв. 1500,00 тис. грн. після повного погашення заборгованості за Кредитним договором. Проценти та комісії, які будуть нараховані, починаючи з листопада 2013 року, підлягають сплаті в повному обсязі щомісячно у встановленому порядку.

Пунктом 3.2.5 Кредитного договору (з врахуванням внесених до нього змін п. 1.1 Додаткової угоди № 27109К8-19 від 01.11.2013) встановлений наступний розмір процентів за користування кредитом: в розмірі 0,1% річних за період з 01.11.2013 по 28.02.2014, в розмірі 12% річних за період з 01.03.2015 до кінця строку дії цього Договору.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати банку плату за управління кредитом. Плата за управління кредитом нараховується з дати укладення Договору до повного виконання зобов'язань позичальником за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором, у разі невиконання позичальником зобов'язань за основним боргом за Кредитним договором. Така комісія нараховується за період нарахування комісії за управління кредитною лінією в національній валюті за курсом Національного банку України на дату нарахування в останній банківський день місяця і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця наступним за розрахунковим (у січні та травні - до 15 числа), на рахунок, зазначений у п. 3.8. Кредитного Договору.

Пунктом 3.2.6 Кредитного договору (з врахуванням внесених до нього змін п. 1.2 Додаткової угоди № 27109К8-22 від 31.03.2014) встановлений наступний розмір плати за управління кредитом: в розмірі 0,02 грн. щомісяця.

Водночас, сторони погодили, що у випадку недотримання позичальником зобов'язань, передбачених п. 5.1.11 Кредитного договору, плата за управління кредитом підвищується до рівня 0,7% від суми кредитної заборгованості щомісячно, починаючи з першого числа місяця, в якому не виконано таке зобов'язання та до кінця місяця, в якому зазначене зобов'язання буде виконане.

Додатковою угодою №27109К8-22 від 31.03.2014 до Кредитного договору було викладено п.п. 5.1.11 п.5.1 в наступній редакції, за якою Позичальник зобов'язався сплачувати банку щомісячно, не пізніше останнього числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому укладена Додаткова угода № 27109К8-19 від 01.11.2013 до Кредитного договору, а саме: у грудні 2013 - не менше екв. 1 500 000,00 грн., у період з квітня по серпень 2014 - не менше екв. 1 800 000,00 грн. щомісяця; у період з вересня по жовтень 2014 - не менше екв. 2 100 000,00 грн. щомісяця; у період з листопада по грудень 2014 - не менше екв. 2 400 000,00 грн. щомісяця; починаючи з січня 2015 - не менше екв. 1 500 000,00 грн. щомісяця у наступній послідовності: в рахунок погашення зобов'язань за Кредитним договором від 05.01.2012 № 27112V1; в рахунок погашення прострочених процентів за всіма кредитними договорами, укладеними між банком та позичальником, перелік яких наведений в статті 1 Кредитного договору в терміні "Індивідуальний графік погашення процентів та комісій" (після повного погашення заборгованості за Кредитним договором № 27112V1 від 05.01.2012).

Відповідно до п. 8.1 договору, останній залишається чинним до дати повної сплати позичальником банку заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до умов цього Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилається на те, що позичальником було порушено умови п. 5.1.11 кредитного договору. У зв'язку із невиконанням ним положень п. 5.1.11 кредитного договору настала умова, за якої банк мав право збільшити ставку плати за управління кредитом у встановленому п. 3.2.6 Кредитного договору (в редакції п. 1.2 Додаткової угоди № 27109К8-22 від 31.03.2014) у розмірі, порядку та на відповідний строк, а саме: розмір плати за управління кредитом, нарахованої починаючи з 01.08.2014, був збільшений та становив 0,7% від суми кредитної заборгованості за Кредитним договором.

Посилаючись на те, що кредитним договором не передбачається одностороння відмова або одностороння зміна позичальником своїх зобов'язань, вони мають бути виконані у строк, проте в порушення п.п. 3.5.1, 4.1 кредитного договору позичальник не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, нарахованих за період з 01.08.2014 по 31.08.2016, у зв'язку із чим банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 4 515 823,81 грн. заборгованості за кредитним договором № 27109К8 від 07.07.2009 з яких: 1 321 299,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 028 909,60 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 81 828,20 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 78 732,59 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 408 227,71 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 507 123,86 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за процентами та платою за управління кредитом, трьох процентів річних та інфляційного збільшення суми боргу за період з 01.08.2014 по 31.08.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором, проте позичальником було порушено умови п. 5.1.11 кредитного договору.

Враховуючи факт невиконання позичальником положень п. 5.1.11 кредитного договору, настала умова, за якої банк мав право збільшити ставку плати за управління кредитом у встановленому п. 5.1.11 кредитного договору розмірі, порядку та на відповідний строк, а саме: розмір плати за управління кредитом, нарахованої, починаючи з 01.08.2014, був збільшений та становив 0,7 % від суми кредитної заборгованості за кредитним договором.

В підтвердження зазначених вище обставин, позивачем долучені до матеріалів справи: платіжні доручення; випискою з рахунку простроченої заборгованості за кредитом № 0520 від 30.08.2017; випискою з рахунку обліку нарахованих процентів за кредитом № 0520 від 30.08.2017; випискою з рахунку простроченої заборгованості за процентами за кредитом № 0520 від 30.08.2017; випискою з рахунку обліку нарахованої плати за кредитом № 0520 від 30.08.2017; випискою з рахунку простроченої заборгованості за платою за кредитом № 0520 від 30.08.2017.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач у встановлений строк свого обов'язку по сплаті кредиту та процентів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку розрахунку за процентами за користування кредитом (за період з 01.08.2014 по 31.05.2017), заборгованості за платою за управління кредитом (за період з 01.08.2014 по 31.05.2017), 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом (за період з 01.10.2014 по 31.05.2017) та 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом (за період з 01.10.2014 по 31.05.2017), а також інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом (за період з жовтня 2014 по травень 2017) та інфляційного збільшення суми боргу за платою за управління кредитом (за період з жовтня 2014 по травень 2017), суд встановив, що розрахунки є вірними.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 515 823,81 грн. заборгованості за кредитним договором № 27109К8 від 07.07.2009 з яких: 1 321 299,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 028 909,60 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 81 828,20 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; 78 732,59 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом; 408 227,71 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом; 507 123,86 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано доказів відсутності боргу перед позивачем, у зв'язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та у розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором не спростовують зазначених вище висновків суду, у зв'язку з чим до уваги не приймаються.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" (02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 25, код 20050164) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127, код 00032112) заборгованості за Кредитним договором № 27106К4 від 01.02.2006 в загальній сумі 4 515 823,81 грн. (чотири мільйони п'ятсот п'ятнадцять тисяч вісімсот двадцять три гривні) 81 коп., з яких: заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 321 299,40 грн. (один мільйон триста двадцять одна тисяча двісті дев'яносто дев'ять гривень) 40 коп., заборгованість за платою за управління кредитом - 2 028 909,60 грн. (два мільйони двадцять вісім тисяч дев'ятсот дев'ять гривень) 60 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом 81 828,20 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять вісім гривень) 20 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом 78 732,59 грн. (сімдесят вісім тисяч сімсот тридцять дві гривні) 59 коп., інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом 408 227,71 грн. (чотириста вісім тисяч двісті двадцять сім гривень) 71 коп., інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом 507 123,86 грн. (п'ятсот сім тисяч сто двадцять три гривні) 86 коп. та 67 737,35 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот тридцять сім гривень) 35 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.04.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова