номер провадження справи 22/13/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

10.04.2018 Справа № 908/207/18

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

Представники сторін:

представник позивача - Яковенко Д.В., довіреність № 7104-К-О від 26.12.2016;

представник відповідача - не з'явився;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/207/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д)

до відповідача Фізичної особи - підприємця Назарова Михайло Вікторовича (АДРЕСА_1)

про стягнення суми 22570,22 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до ФОП Назарова Михайло Вікторовича стягнення суми 22570,22 грн, з яких: сума 11563,86 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, сума 11006,36 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням зобов'язань за договором банківського обслуговування від 06.04.2011.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2018 справу № 908/204/18 передано на розгляд судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.02.2018 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/207/18, якій присвоєно номер провадження 22/13/18, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 06.03.2018.

В судове засідання 06.03.2018 представник позивача не з'явився, поважності причин неявки не повідомив, у клопотанні від 06.03.2018 просив відкласти розгляд справи для надання додаткових доказів. В судовому засіданні 06.03.2018 було встановлено недобросовісність здійснення позивачем своїх процесуальних прав та обов'язків щодо подання доказів, у зв'язку з чим витребувані необхідні документи для розгляду справи та оголошено перерву до 06.04.2018.

В судове засідання 06.04.2018 представник позивача з'явився, проте жодного доказу на виконання свого клопотання про надання додаткових доказів та на вимогу суду не надав, поважності причин неподання витребуваних доказів не подав, просив суд відкласти розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Так, про розгляд справи № 908/207/18 відповідач повідомлявся оголошенням на офіційному сайті суду, ухвалами, що були надіслані на офіційну адресу відповідача (ухвала суду про відкриття провадження у справі повернулась з відміткою "за закінченням терміну зберігання"), а також телефонограмою (телефон відповідача є таким, що поза зоною доступу).

Частинами 1, 8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Відповідно до ч.2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов'язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Ухвалою суду від 09.02.2018 про відкриття провадження у справі № 908/207/18 було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи без виклику сторін та зобов'язано сторін забезпечити обов'язкову явку в судове засідання повноважних представників.

Всупереч вимогам ст. 42 ГПК України позивач в перше судове засідання 06.03.2018 свого представника не направив, у клопотанні про відкладення розгляду справи причин такої неявки не повідомив, що є недобросовісним здійсненням своїх процесуальних прав та обов'язків стороною.

За приписами ч. 2 ст. 80, п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Частиною 4 статті 80 ГПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Проте документів та доказів, необхідних для розгляду справи та постановлення законного та обґрунтованого рішення позивачем до позовної заяви не надано. Також при поданні позовної заяви позивачем не було зазначено про намір подати додаткові докази, клопотань про встановлення нового строку для подачі доказів не надходило.

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивачем не подано доказів у повному обсязі на підтвердження своїх вимог та обставин, на які він посилається у позовній заяві. У зв'язку з цим ухвалами суду від 06.03.2018 та 06.04.2018 у зв'язку з недобросовісним виконанням позивачем своїх процесуальних прав та обов'язків було витребувано документи (докази), а саме Умови та Правила надання банківських послуг, Умови та Правила обслуговування за Розрахунковими картками, Тарифи банку станом на день підписання заяви відповідачем з наказами про їх затвердження; докази виконання (невиконання) сторонами зобов'язань за договором у спірний період (банківські виписки, платіжні доручення тощо), у т.ч. належні докази надання відповідачу кредиту; докази повідомлення відповідача про зміну Банком Умов та правил надання банківських послуг та зміну відсоткової ставки; надати точні та детальні розрахунки заявлених до стягнення сум з вказаними періодами, за які вони заявлені до стягнення.

В судовому засіданні 06.04.2018 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для подання таких доказів у зв'язку з відсутністю можливості подати їх раніше через "збої в системі" позивача, запевнив суд, що такі документи будуть подані до суду та вручені відповідачу невідкладно 06.04.2018. За клопотанням позивача у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.04.2018.

10.04.2018 позивач з'явився в судове засідання, проте вимоги ухвал суду від 06.03.2018 та від 06.04.2018 про витребування доказів у справі виконав частково, що було визнано представником позивача. Причин невиконання вимог ухвал суду представник позивача пояснити не зміг.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відтак, останнім днем вирішення спору є 10.04.2018.

На день судового засідання 10.04.2018 позивачем не подані накази про затвердження Умов та правил надання банківських послуг, тому висновок про те, які саме правила умови та тарифи діяли протягом дії договору та за якими правилами проведений розрахунок заборгованості позивачем не доведено. Подані Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку не засвідчені позивачем та не можуть прийматися судом як належний доказ. Позивачем не подано доказів повідомлення відповідача про зміну Банком Умов та правил надання банківських послуг та зміну відсоткової ставки, що, як вбачається з наданого позивачем розрахунку та долучених до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг, мало місце в спірних правовідносинах. Позивачем також не подано точних та детальних розрахунків заявлених до стягнення сум (з зазначенням чіткого періоду стягнення заборгованості за кредитом та процентів).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства.

За приписами ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Постановляючи рішення, суд встановлює певні юридичні факти, які в даному випадку без дослідження неподаних позивачем документів, встановити неможливо.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. Відтак, вказана норма закону закріплює обов'язок суду (а не право) залишити позов без розгляду за наявності вказаної вище підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одними з основних елементів верховенства права є доступ до суду, принципи рівності та змагальності учасників.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (справа «Корня проти Республіки Молдова», рішення від 22 липня 2014 року, за заявою № 22735/07; справа «Скорик проти України», рішення від 8 січня 2008 року за заявою № 32671/02). Такі обмеження мають бути очевидними та передбачуваними для заявника (справа «Мушта проти України», рішення від 18 листопада 2010 року за заявою № 8863/06). Положення статей 42, 43, 74, 80 ГПК України є очевидними і зрозумілими для учасників справи; наслідок, передбачений ст. 226 ГПК України про обов'язок суду залишити позовну заяву без розгляду при неподанні стороною витребуваних доказів також є очевидним і передбачуваним.

Крім того, судом зауважується, що позивач не заперечував необхідність витребування судом доказів, визначених ухвалами суду від 06.03.2018 та від 06.04.2018.

Відтак, позивачем реалізоване право на доступ до суду у розумінні національного законодавства, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, однак саме у зв'язку з невиконанням покладених обов'язків на сторону та недобросовісним виконанням вимог суду та процесуального закону, повне та всебічне дослідження обставин справи, постановлення законного та обґрунтованого рішення не вбачається за можливе, у зв'язку з чим суд залишає позов без розгляду.

Крім того в рішенні Європейського суду у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року за заявою № 7460/03 було передбачено, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом. Крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності, відповідно до якого кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. (Рішення Європейського суду у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23 червня 1993 року за заявою № 12952/87).

З наданої позивачем експрес-накладної від 06.04.2018, як доказ надсилання документів відповідачу, неможливо встановити які саме документи направлялись на адресу відповідача, оскільки опис-вкладення відсутній, також зазначений ймовірний час отримання відповідачем документів - 10.04.2018 - день судового засідання, відтак суд робить висновок про відсутність можливості у відповідача вчасно відреагувати на доводи позивача та ставить під сумнів факт реалізації права на доступ до суду іншою стороною - відповідачем, що сталося через недобросовісні дії позивача. Як наслідок, порушуються принципи змагальності та рівності перед законом і судом, що закріплені у ст. 7, 13 ГПК України та є основними елементами верховенства права.

Суд звертає увагу позивача, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч.4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Оскільки, позов залишений без розгляду у зв'язку з неподанням позивачем витребуваних судом матеріалів, у суду відсутні підстави для повернення позивачу судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 42, 226, 234, 235, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Фізичної особи - підприємця Назарова Михайла Вікторовича про стягнення 22570,22 грн залишити без розгляду.

Ухвала підписана 12.04.2018.

Ухвала набрала законної сили 10.04.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України.

Ухвала розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко