РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2018Справа № 910/409/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв»
доДержавного підприємства «Адміністрація морських портів»
простягнення 22 827 869,56 грн.
Суддя Босий В.П.

при секретарі судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:Слободян Д.Б.
від відповідача:Сидоренко Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів» (надалі - «Підприємство») про стягнення 22 827 869,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином було виконане зобов'язання зі сплати вартості наданих послуг за договором про надання послуг №66-В-АМТУ-15 від 03.08.2015 р. з урахуванням імпортної складової, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18 541 519,27 грн., а також пені у розмірі 3 292 087,29 грн. та 3% річних у розмірі 994 263,00 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.02.2018 р.

06.02.2018 р. представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що між сторонами не укладалися додаткові угоди щодо зміни імпортної складової в частині спірного об'єму наданих послуг, і такі послуги були прийняті відповідачем із зауваженнями. Крім того, відповідач вказував, що направлення позивачем на підписання відповідних додаткових угод мало місце вже після закінчення дії строку договору №66-В-АМТУ-15 від 03.08.2015 р.

В судовому засіданні 12.02.2018 р. судом оголошувалась перерва на 26.03.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 28.03.2018 р. представник позивача з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 28.03.2018 р. з'явилася, надала пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечувала з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами згідно статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.08.2015 р. між Товариством (виконавець) та Підприємством (замовник) було укладено договір про надання послуг № 66-В-АМПУ-15 (надалі - «Договір»), відповідно до якого виконавець зобов'язався надати замовнику послуги, зазначені в п. 2.2 цього договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Умовами п. 2.2 Договору сторони визначили найменування послуг: послуги з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів (далі - Послуги). Кількість послуг: визначається згідно виданому Замовником технічному завданню в обсязі, що не перевищує 2 200 000 m3, в тому числі: на об'єктах Бердянського морського порту - до 1 400 000 m3; на об'єктах Маріупольського морського порту - до 800 000 m3 (п. 2.3. Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що ціна цього договору становить 241 926 918,65 грн. без ПДВ, сума ПДВ - 48 385 383,73 грн., загальна ціна договору складає 290 312 302,38 грн. з ПДВ. (додаток №1 до Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору ціна цього договору включає вартість самих послуг, вартість матеріально-технічних ресурсів, необхідних для надання послуг за предметом договору, транспортних витрат, витрат на страхування, навантаження, розвантаження, сплату податків, зборів та інших обов'язкових платежів, усіх інших витрат, необхідних для належного надання послуг за предметом договору.

Згідно з п. 4.3 Договору ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору.

За змістом п. 4.5 Договору даний пункт буде застосовуватись для учасників-нерезидентів та учасників-резидентів у випадку, якщо вартість наданих послуг буде включати в себе імпортну складову, що підтверджується документально, та погоджується замовником, згідно п. 7 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Сторони домовились, що імпортна складова, яка складає 79,469% ціни договору (без ПДВ), становить 9 070 353,58 дол. США (додаток №2 до Договору), що за офіційним курсом Національного банку України долара США до гривні на дату розкриття конкурсних пропозицій дорівнює у еквіваленті 190 524 763,36 грн. (без ПДВ).

Пунктом 4.6 Договору передбачено, що у випадку зміни протягом дії договору офіційного курсу НБУ долара США до гривні у порівнянні з курсом на дату розкриття конкурсних пропозицій більш ніж на 1%, імпортна складова вартості неоплачених послуг може змінюватися пропорційно зміні офіційного курсу долара США до гривні на вимогу кожної із сторін та розраховується за наступною формулою: С = Вх(К2/К1), де: С - імпортна складова неоплаченої вартості послуг в національній валюті України, що підлягає сплаті за даним договором після зміни вартості неоплачених послуг по вищевказаній формулі; В - імпортна складова неоплаченої вартості послуг в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв'язку зі зміною офіційного курсу долара США до гривні; К2 - офіційний курс НБУ долара США до гривні на дату здійснення перерахунку вартості (на дату складання акту наданих послуг) за формулою; К1 - офіційний курс НБУ долара США до гривні на дату розкриття конкурсних пропозицій (01.07.2015), що становить 2100,5219 гривень за 100 доларів США (із визначенням вартості за 1 долар США).

Зміна офіційного курсу продажу іноземної валюти підтверджується за даними офіційного веб-сайту НБУ.

У період з 10.09.2015 р. по 30.12.2015 р. між сторонами укладалися додаткові угоди №№1-4 до Договору, якими, зокрема сторонами вносилися зміни до ціни договору з урахуванням коливання курсу гривні до долара США.

На виконання умов Договору позивачем надавалися, а відповідачем приймалися послуги, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося представниками сторін в судових засіданнях.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання з оплати наданих послуг, на загальну суму 18 541 519,27 грн. як відшкодування вартості іноземної складової наданих послуг.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів, за наслідками чого сторонами підписувалися відповідні акти.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач вказує, що відповідачем всупереч умовам Договору не була оплачена вартість імпортної складової за надані послуги на підставі актів №6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р., №8-М від 04.05.2016 р. та №10-Б від 16.05.2016 р. на загальну суму 18 541 519,27 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Документами, які є підставою для оприбуткування робіт/послуг є акти прийняття робіт/послуг. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені на паперових або машинних носіях і повинні містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Матеріалами справи підтверджується, що акти надання послуг №6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р. та №8-М від 04.05.2016 р. підписані уповноваженим представником відповідача із застереженням стосовно неможливості оплати вартості імпортної складової до підписання додаткової угоди.

Позивач стверджує, що для оформлення зміни імпортної складової не потребувалося укладання додаткових угод, а оплата такої складової повинна здійснюватися на вимогу однієї із сторін та на підставі п. 4.6 Договору.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це перебачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (чинного, на момент укладення Договору) договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 вказаного Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Platts у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України у своїх роз'ясненнях №3302-05/46114-06 від 27.12.2013 р. «Щодо застосування законодавства у сфері державних закупівель» зазначило, що істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватися після його підписання у разі, зокрема, зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю. У зв'язку з тим, що зміни у вищезазначених випадках можуть відбуватися як в бік збільшення, так і в бік зменшення, ціна договору про закупівлю може змінюватися в залежності від таких змін.

За змістом п. 4.5 Договору даний пункт буде застосовуватись для учасників-нерезидентів та учасників-резидентів у випадку, якщо вартість наданих послуг буде включати в себе імпортну складову, що підтверджується документально, та погоджується замовником, згідно п. 7 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Сторони домовились, що імпортна складова, яка складає 79,469% ціни договору (без ПДВ), становить 9 070 353,58 дол. США (додаток №2 до Договору), що за офіційним курсом Національного банку України долара США до гривні на дату розкриття конкурсних пропозицій дорівнює у еквіваленті 190 524 763,36 грн. (без ПДВ).

Таким чином, на підставі п. 7 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» сторони домовилися про можливість зміни ціни договору у випадку зміни курсу іноземної валюти по відношенню до гривні.

Пунктом 12.1 Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються шляхом укладення додаткових угод, за взаємною згодою сторін, у порядку, передбаченому діючим законодавством.

Згідно з п. 13.1.2 Договору невід'ємною частиною цього договору є додаток №2 Розрахунок імпортної складової, що входить до ціни договору.

Відтак, хоча сторони і передбачили можливість зміни ціни договору у випадку зміни курсу іноземної валюти, проте такі зміни мали бути оформлені відповідними додатковими угодами, підписаними уповноваженими представниками сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок зміни курсу іноземної валюти (як в бік зменшення, так і в бік збільшення) між сторонами укладалися додаткові угоди №1 від 10.09.2015 р., №2 від 20.11.2015 р., №3 від 24.12.2015 р. та №4 від 30.12.2015 р., якими були внесені зміни до ціни договору, та викладено у новій редакції розрахунок імпортної складової неоплачених послуг.

При цьому, додаткові угоди №№5-7 не були підписані уповноваженим представником Підприємства, хоча, як стверджує позивач, супровідними листами №16/2-62 від 29.01.2016 р., №16/2-118 від 29.02.2016 р. та №288 від 29.11.2017 р. направлялися відповідачу для підписання.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до 31.12.2015 р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В 2016 році Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства про внесення змін до Договору шляхом встановлення строку дії договору до 26.04.2016 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.08.2016 р. у справі №910/10630/16 позовні вимоги Товариства задоволено, внесено зміни до п. 11.1 Договору у відповідності до п. 6.1 Договору та «Календарного графіку», який є Додатком №22 до Договору №66-В- АМПУ-15 від 03.08.15 р., шляхом встановлення строку дії договору до 26.04.2016 р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.08.2017 р., в задоволенні позову Товариства до Підприємства відмовлено.

Скасовуючи рішення першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що Товариством документально не підтверджено виникнення об'єктивних обставин, які можуть бути підставою для продовження строку дії, укладеного між сторонами, договору.

Таким чином, строк дії Договору закінчився 31.12.2015 р., а позивач звертався до відповідача з пропозицією укладення додаткових угод №№5-7 про зміну ціни договору з початку 2016 року, тобто вже після закінчення його дії.

За таких обставин суд приходить до висновку про недосягнення сторонами згоди на зміну імпортної складової вартості неоплачених послуг, наданих згідно актів надання послуг №6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р., №8-М від 04.05.2016 р. та №10-Б від 16.05.2016 р.

Більш того, як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалося представниками сторін в судових засіданнях, між сторонами Договору були підписані коригуючи акти надання послуг до актів 6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р.

Згідно вказаних коригуючи актів сторони погодили зменшити вартість наданих послуг в частині зміни розрахунків імпортної складової у зв'язку з відсутністю належного оформлення зміни істотної умови Договору.

Вказані обставини свідчать про обізнаність позивача із необхідністю укладення додаткових угод для зміни такої істотної умови Договору як його ціна, а також відсутність досягнення сторонами згоди щодо такої зміни під час підписання актів надання послуг №6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р.

Крім того, акт надання послуг №10-Б від 16.05.2016 р. взагалі не містить у своєму розрахунку вартості зміни імпортної складової, заявленої до стягнення в позовній заяві.

Частиною 1 статі 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги та свідчили про існування у відповідача обов'язку зі сплати вартості імпортної складової неоплачених послуг, наданих згідно актів надання послуг №6-Б від 28.01.2016 р., №7-Б від 17.02.2016 р., №8-Б від 15.03.2016 р., №9-Б від 16.05.2016 р., №8-М від 04.05.2016 р. та №10-Б від 16.05.2016 р.

За таких обставин, відсутні підстави вважати наявними порушені права позивача, що згідно ст. 4 Господарського процесуального кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України виключає можливість задоволення позову шляхом стягнення з відповідача вартості імпортної складової у розмірі 18 541 519,27 грн.

Крім того, оскільки вимога позивача про стягнення пені у розмірі 3 292 087,29 грн. та 3% річних у розмірі 994 263,00 грн. є похідною від вимоги про стягнення суми заборгованості, то відмова в позові про стягнення з Підприємства суми імпортної складової виключає можливість задоволення позову в частині вимоги про стягнення пені та 3% річних.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог Товариства у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Техморгідрострой Миколаїв» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.04.2018 р.

Суддя В.П. Босий