Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "03" квітня 2018 р. Справа № 20/5007/1475-Б/12

За заявою: Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області (м. Бердичів)

До боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (с. Райки Житомирського району)

про визнання банкрутом

(в частині розгляду заяви ПАТ "Дельта Банк" про визнання заставним кредитором)

Суддя Гнисюк С.Д.

Представник:

- ПАТ "Дельта Банк": Чорний І.В. - довіреність від 28.02.2018.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство:

Кредитори: Бердичівський міський центр зайнятості (м.Бердичів); Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Бердичеві (м.Бердичів); Виконавча дирекція Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (м.Житомир); Приватне акціонерне товариство "Західукрвибухпром" (м.Житомир); Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області (м. Бердичів); Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир); Фізична особа підприємець Богатирчук Ю.О. (м. Бердичів); ОСОБА_10 (м.Харків); ОСОБА_11. (м. Харків); ОСОБА_12 (м. Харків); ОСОБА_7 (м. Харків); Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех-Сервіс" (м. Бердичів); Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Союз" (Дніпропетровська обл., смт. Ювілейне); Державна установа "Райківська виправна колонія (№73)" (Бердичівський р-н, с.Райки); ОСОБА_8 (м. Харків); ОСОБА_9 (м.Бердичів); Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо-комерційна компанія "Київський центр нових технологій" (м.Київ); Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (м.Київ);

Ліквідатор: Тищенко О.І. (м.Харків).

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №20/5007/1475-Б/12 про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (далі - ТОВ "ЮЛ СОФ", боржник, банкрут), розгляд якої здійснюється за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції від 04.11.2012 (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.03.2018, зокрема, відкладено розгляд заяви ПАТ "Дельта Банк" №18.5/1087 від 07.04.2016 про визнання заставним кредитором; призначено наступне судове засідання на 03.04.2018.

29.03.2018 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від ПАТ "Дельта Банк" надійшли докази направлення письмових пояснень сторонам у справі.

В засіданні суду від 03.04.2018 розглядалась заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" №18.5/1087 від 07.04.2016 про визнання заставним кредитором.

Представник ПАТ "Дельта Банк" в судовому засіданні 03.04.2018 підтримав заяву №18.5/1087 від 07.04.2016 про визнання заставним кредитором та просив її задовольнити з підстав, викладених у даній заяві та додаткових поясненнях від 21.10.2016 №18.5/2281, а також у письмових обґрунтуваннях №23.1/990 від 01.02.2018.

Ліквідатор банкрута Тищенко О.І. в засідання суду 03.04.2018 не з'явилась. Про причини неявки суд не повідомила.

Представники кредиторів банкрута в засідання суду 03.04.18 не з'явились.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника заявника, оцінивши подані докази, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 29.12.2012, зокрема, порушено провадження у справі про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" за правилами ст. 52 Закону про банкрутство.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 26.03.2013, зокрема, визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ", відкрито ліквідаційну процедуру Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.09.2013, зокрема, припинено процедуру ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ", як відсутнього боржника та здійснено перехід до загальної процедури.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.03.2014, зокрема, визнано конкурсні грошові вимоги кредиторів; затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ".

12.04.2016 на адресу суду надійшла заява ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 №18.5/1087 про визнання ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором у даній справі. Заявник просить окремо внести до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ЮЛ СОФ" вимоги ПАТ "Дельта Банк", які забезпечені заставою майна на суму 29320633,00 грн. та внести до реєстру вимог кредиторів витрати на оплату судового збору в сумі 2756,00грн.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.10.2016 (суддя Гансецький В.П.), зокрема, прийнято та призначено до розгляду заяву ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 №18.5/1087 про визнання ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.04.2017, зокрема, залучено до участі у розгляді заяви ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 №18.5/1087 про визнання заставним кредитором у справі №20/5007/1475-Б/12 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Джерела знань" (01054, м. Київ, пров. Чеховський 9, кв.3) та Товариство з обмеженою відповідальністю "НВКК "КЦНТ" (01103, м. Київ, вул.Кіквідзе 14-В, офіс 7).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.05.2017 (суддя Гансецький В.П.), зокрема, відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 №18.5/1087 про визнання ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2017 скасовано ухвалу Господарського суду Житомирської області від 24.05.2017 у справі №20/5007/1475-Б/12, а справу передано на новий розгляд.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.11.2017 (суддя Гнисюк С.Д.), зокрема, прийнято до свого провадження заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" №18.5/1087 від 07.04.2016 про визнання заставним кредитором.

ПАТ "Дельта Банк" у своїй заяві, поясненнях та доповненнях, зазначив, що підставою для визнання ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором у справі № 20/5007/1475-Б/12 є договір застави рухомого майна від 21.08.2010, укладений між ПАТ "Інноваційно - промисловий банк" та ТОВ "ЮЛ СОФ" на виконання зобов'язань за кредитним договором № 09-2010 від 21.08.2010, укладеного між ПАТ "Інноваційно - промисловий банк" та ТОВ "Джерела знань". Вважає вимоги законними та обґрунтованими.

Крім того, згідно письмових пояснень №23.1/1064 від 05.03.2018 зазначено наступне.

Основним позичальником по договору кредиту №09-2010 від 21.08.2010 являється ТОВ"ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ", а майновим поручителем щодо майнового забезпечення виконання кредитного зобов'язання - є заставодавець ТОВ"ЮЛ СОФ".

Станом на 27.02.2018 було сформовано детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту №09-2010 від 21.08.2010 по позичальнику ТОВ"ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ".

Відповідно до розрахунку від 27.02.2018 загальна сума заборгованості позичальника за договору кредиту №09-2010 від 21.08.2010 ТОВ "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ" становить: 36 985 348,89 грн.

Щодо доказів стягнення даної заборгованості з TOB "Джерела знань" та TOB "НВК Компанія "Київський центр нових технологій" (як в межах справи про банкрутство так і у виконавчому провадженні)" повідомлено наступне.

Відповідно до Постанови відділу Державної виконавчої служби ВП №52958806 від 02.02.2017 про повернення повторно пред'явленого виконавчого документа стягувачу, щодо боржника TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ" постановлено повернути виконавчий документ стягувачеві ПAT "Дельта Банк": наказ № 910/17381/14 виданий 04.11.2014 господарським судом м. Києва, у зв'язку з відсутністю майна у Боржника TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ".

18.08.2017 року постановою відділу Державної виконавчої служби ВП №54533907 повторно було відкрито виконавче провадження, щодо боржника TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ", однак станом на актуальну дату жодних дій, щодо результату стягнення коштів чи виявлення майна TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ" не проведено (копія постанови додається).

Виконавче провадження щодо боржника TOB "НВК Компанія" Київський центр нових технологій".

19.01.2015 постановою відділу Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №46076625, щодо боржника TOB "НВК Компанія "Київський центр нових технологій".

14.12.2015 постановою відділу Державної виконавчої служби ВП №46076625 повернуто виконавчий документ: наказ №910/17381/14 виданий 04.11.2014 господарським судом м. Києва, у зв'язку з відсутністю майна у Боржника TOB "НВК Компанія "Київський центр нових технологій".

В подальшому 04.10.2016 отримано повторне повернення наказу №910/17381/14 виданого 04.11.2014 Господарським судом м. Києва стягувачеві ПAT "Дельта Банк", у зв'язку з відсутністю майна у Боржника TOB "НВК Компанія "Київський центр нових технологій".

Повторне пред'явлення виконавчого документа: наказу №910/17381/14 виданого 04.11.2014 господарським судом м. Києва, щодо Боржника TOB "НВК Компанія "Київський центр нових технологій" не здійснювалося.

Зазначено, що ПАТ "Дельта Банк" до ДВС щодо відкриття виконавчого провадження стосовно боржника - не звертався.

ПAT "Дельта Банк" повідомляє про те, що в межах справи про банкрутство №910/6061/16, щодо боржника TOB "HBK Компанія "Київський центр нових технологій" на рахунок чи на користь кредитора ПAT "Дельта Банк" жодних коштів не надходило та не зараховувалося. Як доказ про відсутність будь-яких коштів в рахунок заборгованості по договору кредиту №09-2010 від 21.08.2010 року відносно позичальника TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ" є розрахунок заборгованості від 27.02.2018 про відсутність будь-яких оплат/погашень за період перебування/обслуговування даного кредиту на балансі ПAT "Дельта Банк".

Інші докази, які б свідчили про інші факти, щодо вищезазначеного в матеріалах справи №910/6061/16 про банкрутство TOB "HBK Компанія "Київський центр нових технологій" - відсутні.

Щодо підстав нарахування відсотків на суму заборгованості після 26.03.2013 (після постанови про визнання TOB "ЮЛ СОФ" банкрутом) зазначено наступне.

Враховуючи той факт, що договір кредиту №09-2010 від 21.08.2010 року був оформлений не з TOB "ЮЛ СОФ", а з позичальником TOB "ДЖЕРЕЛА ЗНАНЬ", то у справі про банкрутство TOB "ЮЛ СОФ" банк не міг нараховувати відсотки саме майновому поручителю.

Звертаючись до суду із грошовими вимогами, які забезпечені заставою майна ПAT "Дельта Банк" виходив з того, що сума на яку Банк просить визнати його та включити до реєстру вимог кредиторів ґрунтується на вартості предмета застави, а не на розрахунку заборгованості чи відсотків на суму заборгованості після 26.03.2013 (після постанови про визнання TOB "ЮЛ СОФ" банкрутом).

Тобто, грошові (заставні) вимоги ПAT "Дельта Банк" аргументує виключно заставною вартістю майна Боржника, яка обумовлена сторонами при укладенні договору застави рухомого майна від 21.08.2010 в сумі 29 320 633,84 грн.

Також ПAT "Дельта Банк" акцентує увагу на тому, що боржником/заставодавцем - TOB "ЮЛ СОФ" було порушено ряд пунктів договору застави рухомого майна від 21.08.2010.

Отже, ПAT "Дельта Банк" в межах справи про банкрутство не подавав заяви заставного кредитора з нарахуванням відсотків на суму заборгованості після 26.03.2013 (після Постанови про визнання TOB "ЮЛ СОФ" банкрутом), а лише звернувся до суду про визнання заставним кредитором в межах вартості застави рухомого майна та включення до реєстру вимог кредиторів.

ПАТ "Дельта Банк" відомо про те, що ліквідатором TOB "ЮЛ СОФ" здійснюються відповідні заходи, щодо пошуку майна Банкрута, тобто про частково розібраний та розкрадений стан предмету застави та про порушення декілька кримінальних проваджень за № 0000041 від 21.11.2012 у справі № 757/9039/13-к та інших за ініціативою самого ліквідатора.

Разом з тим, статус заявленого кредитора ПAT "Дельта Банк" у справі №20/5007/1475-Б/12 про визнання TOB "ЮЛ СОФ" банкрутом на даний час не визначений. Дана обставина частково позбавляє заставодержателя активно діяти та погоджувати відповідні дії із Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки сам ПAT "Дельта Банк" станом на сьогодні перебуває в стані припинення.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", згідно з якими в банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

У зв'язку з прийняттям постанови Правління Національного банку України від 02.10.2045 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення за №181 "Про початок процедури ліквідації ПAT "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №619 від 20.02.2017 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПAT "Дельта Банк" на два роки по 04.10.2019 включно.

Ліквідатор заперечила проти заяви ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 № 18.5/1087 з підстав, викладених у повідомленні від 10.05.2016 № 02-23/182 та письмових запереченнях від 16.11.2016. Зокрема, вважає, що ПАТ "Дельта Банк" пропустив нормативні терміни та процесуальний порядок для заявлення своїх кредиторських вимог до ТОВ "ЮЛ СОФ" та втратив право кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя (ТОВ "ЮЛ СОФ").

Кредитор - ПАТ "Західукрвибухпром" у відзиві від 11.11.2016 № 01/2501 на заяву ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 №18.5/1087 і кредитор - Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у письмових поясненнях від 26.12.2016 № 15621/08 проти задоволення заяви ПАТ "Дельта Банк" заперечили у зв'язку з її безпідставністю, оскільки вона була подана з порушенням строків, передбачених ч.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Незважаючи на визнання ліквідатором та кредиторами банкрута грошових вимог кредитора, суд самостійно розглядає заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст.1 Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Нормами цієї ж статті передбачено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Слід зазначити, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2010 між Публічним акціонерним товариством "Інноваційно-промисловий банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Джерела знань" (позичальник) було укладено кредитний договір № 09-2010, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії у сумі 16206000,00грн. з остаточним терміном повернення не пізніше 19.08.2011 (включно), а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 21.08.2010 між ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" (кредитор) та ТОВ "ЮЛ СОФ" (поручитель) укладено договір поруки, згідно якого ТОВ "ЮЛ СОФ" як поручитель взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язаннях позичальника, що виникають з умов кредитного договору № 09-2010 від 21.08.2010 та договорів про внесення змін до нього.

Також в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №09-2010 від 21.08.2010, 21.08.2010 між ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" (заставодержатель) та ТОВ "ЮЛ СОФ" (заставодавець) укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого предметом застави є рухоме майно ТОВ "ЮЛ СОФ" загальною вартістю 29320633,00 грн.

22.05.2014 між ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" (продавець) та ПАТ "Дельта Банк" (покупець) укладений договір купівлі - продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" продав (відступив) право вимоги ПАТ "Дельта Банк", тобто всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення (пп.1.1 договору).

ПАТ "Дельта Банк", обгрунтовуючи свою заяву про визнання його заставним кредитором, зазначив, що розмір заборгованості на момент передачі права вимоги за кредитним договором № 09-2010 від 21.08.2010, а саме станом на 22.05.2014 становила 25636560,01грн., з яких 16206000,00 грн. заборгованість за кредитом, 9430560,01 грн. заборгованість за відсотками.

Вимоги своєї заяви ПАТ "Дельта Банк" підтвердив рішенням Господарського суду м.Києва від 17.10.2014 у справі №910/17381/14 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Джерела знань", ТОВ "ЮЛ СОФ", ТОВ "Науково-виробничо-комерційна компанія "Київський центр нових технологій" про стягнення 27144588,86 грн., згідно якого було стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 09-2010 від 21.08.2010 в сумі 27144588,86 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 16206000,00грн.; сума заборгованості за відсотками - 9974016,01грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 605616,00 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 358956,85 грн.

ПАТ "Дельта Банк", обґрунтовуючи свою заяву про визнання його заставним кредитором, послався також на вимоги п.2 ч.2 ст.23, п.2 ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, ст.112 ЦК України, ст.23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачена можливість заміни кредитора у зобов'язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до умов Договору купівлі-продажу прав вимоги та згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України у зобов'язанні Позичальника за Кредитним договором відбулася заміна кредитора, а Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" набуло статусу нового кредитора.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 цього ж кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

Згідно з ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу", застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

ПАТ "Дельта Банк" в даному випадку не є позичальником за основним кредитним договором, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

В той же час, майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як заставодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у заставу майном (його вартістю, визначеною в договорі застави).

У визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить майновому поручителю на праві власності, відповідають перед кредитором солідарно, тому заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, вимоги кредитора-заставодержателя, заявлені у справу про банкрутство майнового поручителя, є грошовими, оскільки забезпечують виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору), яке за своєю правовою природою є грошовим, та забезпечені заставою майна майнового поручителя, тому повинні включатися до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у першу чергу.

Майновий поручитель повинен нести відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання у розмірі не більшому, ніж вартість предмета застави.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою) майна майнового поручителя, заставодержатель (іпотекодержатель), як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя у справі про банкрутство, останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед заставодержателем (іпотекодержателем) згідно умов договору застави (іпотеки) з відповідним відображенням вимог кредитора-заставодержателя у реєстрі вимог кредиторів та з дотриманням процедури реалізації заставного майна в ході провадження у справі про банкрутство.

Здійснивши аналіз вищезазначених норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати від майнового поручителя (ТОВ "ЮЛ СОФ") виконання зобов'язання за договором № 09-2010 від 21.08.2010 виключно в межах вартості переданого в заставу банку майна.

Щодо визнання заставним кредитором та включення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог на суму 29320633,00грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 2756,00 грн. суд зазначає наступне.

Постановою Господарського суду Житомирської області від 26.03.2013 у справі №20/5007/1475-Б/12 боржника - ТОВ "ЮЛ СОФ" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В газеті "Голос України" № 86(5586) від 08.05.2013 опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "ЮЛ СОФ".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.09.2013, зокрема, припинено процедуру ліквідації ТОВ "ЮЛ СОФ" як відсутнього боржника та перейдено до загальної процедури ліквідації.

В газеті "Голос України" №192 (5692) від 15.10.2013 опубліковано оголошення про припинення процедури ліквідації ТОВ "ЮЛ СОФ" як відсутнього боржника та перехід до загальної процедури ліквідації.

Як вже зазначалось, заява ПАТ "Дельта Банк" від 07.04.2016 № 18.5/1087 про визнання ПАТ "Дельта Банк" заставним кредитором надійшла на адресу суду 12.04.2016.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону про банкрутство, вимоги кредиторів, визнані боржником або господарським судом, включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

З огляду на зазначене, на розпорядника майна встановлено обов'язок внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство", за змістом абзацу другого частини шостої статті 14 Закону кредитори, вимоги яких забезпечено заставою майна боржника, мають право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство. Однак вимоги цієї категорії кредиторів незалежно від їх звернення із заявою встановлюються розпорядником майна згідно з даними обліку боржника, а також за даними державного реєстру застав.

На відміну від конкурсних кредиторів, грошові вимоги заставних кредиторів включаються в реєстр вимог кредиторів автоматично, не залежно від факту подання такими кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника.

У зв'язку з цим на вимоги кредиторів, які забезпечені заставою, не розповсюджуються передбачені ч.2 ст. 14 Закону про банкрутство наслідки пропуску тридцятиденного строку для звернення з грошовими вимогами.

Якщо з тієї чи іншої причини грошові вимоги заставного кредитора не були включені до реєстру вимог кредиторів боржника, то вони можуть бути розглянуті та включені до реєстру без обмежень протягом усієї процедури банкрутства.

Таким чином позиція ліквідатора та кредиторів, щодо пропуску заявником строку на звернення з кредиторською заявою, і як наслідок відсутністю підстав для розгляду судом кредиторської заяви є необгрунтованою, такою, що не відповідає нормам законодавства та не приймається судом.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 17.10.2014 у справі №910/17381/14 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Джерела знань", ТОВ "ЮЛ СОФ", ТОВ "Науково-виробничо-комерційна компанія "Київський центр нових технологій" заявник підтвердив вимоги на суму 27144588,86 грн., з яких:

- сума заборгованості за кредитом - 16206000,00грн.;

- сума заборгованості за відсотками - 9974016,01грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 605616,00 грн.;

- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 358956,85 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Статтею 31 Закону про банкрутство, якою передбачено черговість задоволення вимог кредиторів встановлено, що у першу чергу задовольняються, зокрема, вимоги, забезпечені заставою.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що доводи ПАТ "Дельта Банк", в частині визнання заставним кредитором банкрута на суму 27144588,86 грн., обґрунтовані та відповідність чинному законодавству.

Також заявником заявлено вимоги до банкрута на суму 2176045,86грн. - заборгованість за відсотками, які нараховані після винесення Господарським судом Житомирської області постанови про визнання боржника банкрутом (після 26.03.2013) та не були предметом розгляду у справі №910/17381/14.

Відповідно до п.1 ст. 23 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Тобто після винесення постанови суду у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань, крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

З огляду на викладене, доводи заявника що наявності підстав для нарахування відсотків на суму заборгованості після 26.03.2013 судом не приймаються як такі, що не відповідають чинному законодавству, тому у цій частині визнанню не підлягають.

Враховуючи викладене, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" №18.5/1087 від 07.04.2016, Господарський суд Житомирської області, дійшов висновку, що вимоги у сумі 27144588,86 грн. (сума заборгованості за кредитом - 16206000,00грн.; сума заборгованості за відсотками - 9974016,01грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 605616,00 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 358956,85 грн.) обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають визнанню та включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів банкрута окремим рядком, а також 2756,00грн. судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до банкрута (І черга). В решті вимог - відмовити.

Керуючись статтями 3, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, статтями 1, 5, 14, 23, 24, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції від 04.11.2012, Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" №18.5/1087 від 07.04.2016 про визнання заставним кредитором у справі №20/5007/1475-Б/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (с.Райки Житомирського району) - задовольнити частково.

2. Визнати вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на суму 27144588,86 грн. (сума заборгованості за кредитом - 16206000,00грн.; сума заборгованості за відсотками - 9974016,01грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 605616,00 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 358956,85 грн.), а також 2756,00грн. судового збору. В решті вимог - відмовити.

3. Включити в реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" окремим рядком вимоги забезпечені заставою, що підлягають задоволенню в першу чергу - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у сумі 27144588,86 грн.

4. Включити в реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" у сумі 2756,00грн. судового збору, які віднести до першої черги реєстру вимог кредиторів.

5. Зобов'язати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" Тищенко О.І. включити до реєстру вимог кредиторів окремо відомості про майно боржника, яке забезпечує вимоги ПАТ "Дельта Банк", згідно з умовами договору застави від 21.08.2010.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://court.gov.ua/fair/sud5007/.

Дата складання повного тексту ухвали: 10.04.2018.

Суддя Гнисюк С.Д.

Віддрукувати:

1 - у справу,

2 - Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - 13312, м.Бердичів,

вул.Л.Карастоянової 29-рек. з пов.

3 - боржнику - Житомирська обл., Бердичівський р-н, с. Райки, вул. Центральна, буд.30-рек. з пов.

4 - ліквідатору Тищенко О.І. - 61002, АДРЕСА_2 з пов

5 - Бердичівському міському центру зайнятості - 13300, м.Бердичів, вул. К.Маркса, 26-рек. з пов.

6 -Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській обл. - 10014, м. Житомир, Бульвар Новий, 5-рек з пов.

7 - ПАТ "Західукрвибухпром" - 10003, м. Житомир, вул. Л.Українки, 19-рек з пов.

8 - Бердичівській ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області - 13113, м. Бердичів, вул. Б.Хмельницького, 24-а-рек з пов.

9 - ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (10008, м. Житомир, вул. Пушкінська, 32/8)-рек з пов.

10 - ФОП Богатирчук Ю.О. - 13300, АДРЕСА_3 з пов.

11 - ОСОБА_10 - АДРЕСА_4 з пов.

12 - ОСОБА_11. - 61204, АДРЕСА_5 з пов.

13 - ОСОБА_12 - м. Харків, Комсомольське шосеАДРЕСА_6 з пов.

14 - ОСОБА_7 - АДРЕСА_7 з пов.

15 - ТОВ "Тех-Сервіс" - 13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Петровського, 14А-рек з пов.

16 - ТОВ "Компанія "Агро-Союз" - 52005, Дніпропетровська обл., смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська 1-рек з пов.

17 - ДП "Підприємство Райківська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області

(№73)" (13333,Житомирська обл., Бердичівський р-н, с.Райки, вул.Центральна, 1-рек з пов.

18 - ОСОБА_8 - 61002, АДРЕСА_8 з пов.

19 - ОСОБА_9 - ОСОБА_13

20 - ТОВ "Науково-виробничо-комерційна компанія "Київський центр нових технологій" (01103, м.Київ, вул. Кіквідзе, буд. 14-В,

офіс,22-рек з пов.

21 - ПАТ "Українська залізниця" (01034, м.Київ, вул.Лисенка 6)-рек з пов.

22 - ПАТ "Дельта Банк" (01014, м.Київ, бульвар Дружби Народів 38)-рек з пов

23 - ТОВ "Джерела знань" (01054, м.Київ, пров. Чеховський, буд.9, кв.3) - рек. з пов.