ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" квітня 2018 р.                      Справа № 911/714/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” про покладення судових витрат на позивача

за позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” в особі філії “Гаврилівський птахівничий комплекс” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” та Броварської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс”

про стягнення 36 739 052,69 гривень

встановив:

13.03.2017 заступник прокурора міста Києва (далі – прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області (далі – позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” в особі філії “Гаврилівський птахівничий комплекс” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” та Броварської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” (далі – ТОВ “Комплекс Агромарс”/відповідач) про стягнення на користь Державного бюджету України (30%) та спеціального фонду місцевих бюджетів (70%), в тому числі до сільського бюджету (50%) та спеціального фонду місцевих бюджетів (20%) збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у загальному розмірі 36 739 052,69 гривень, з яких: 2712 044,85 грн - з ТОВ “Комплекс Агромарс”, 25 386 601,99 грн - з ТОВ “Комплекс Агромарс” в особі філії “Гаврилівський птахівничий комплекс”, 8 640 405,85 грн – з ТОВ “Комплекс Агромарс” в особі Броварської філії.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2017 порушено провадження в справі №911/714/17.

13.03.2018 господарським судом Київської області за результатами розгляду справи №911/714/17 ухвалено рішення яким у задоволенні позовних вимог заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” в особі філії “Гаврилівський птахівничий комплекс” Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” та Броварської філії Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” про стягнення на користь Державного бюджету України (30%) та спеціального фонду місцевих бюджетів (70%), в тому числі до сільського бюджету (50%) та спеціального фонду місцевих бюджетів (20%) збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у загальному розмірі 36 739 052,69 гривень відмовлено повністю.

19.03.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач надав суду докази витрат по справі, понесених у зв’язку з оплатою рахунку №5121 від 27.06.2014 за експертизу, призначену ухвалою господарського суду Київської області від 06.06.2017 у справі №911/714/17, а відтак повторно просив покласти судові витрати на позивача відповідно до прписів п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, ТОВ “Комплекс Агромарс”, посилаючись на ч. 8 ст. ст. 129 Господарського процесуального кодексу України зауважило на тому, що заяви про покладення судових витрат на позивача подавались відповідачем 29.03.2017 та 18.05.2017 разом із запереченнями та заявою про застосування строків позовної давності.

Так, відповідно до припсів ст. ст. 123, 237, 129 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

До витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов’язані із проведенням експертизи.

При ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв’язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п’яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, відповідно до ст. ст. 221 та 244 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п’ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як слідує зі змісту ухваленого за результатами розгляду даної справи рішення від 13.03.2018, судом було вирішено питання розподілу судових витрат, у тому числі і витрат відповідача на оплату вартості проведеної у даній справі судової експертизи, які покладено на відповідача.

За таких обставин, оскільки питання про розподіл судових витрат, у тому числі витрат відповідача на оплату вартості проведеної у даній справі судової експертизи, при прийнятті рішення у даній справі було вирішено, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повторного вирішення питання про судові витрати та покладення їх на позивача, у тому числі і після ухвалення рішення по суті позовних вимог у порядку ст. 221 ГПК України.

Поряд з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що передбачений ст. 221 ГПК України порядок вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог із призначенням судового засідання не пізніше п’ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення, застосовується тільки у разі заявлення учасником клопотання про вирішення зазначеного питання до судових дебатів і не вирішення його судом, відповідно, під час ухвалення рішення по суті.

Беручи до уваги вищезазначені законодавчі приписи та безпідставність заявленого відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” про покладення судових витрат на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 237, 129, 234, 235, 243 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Комплекс Агромарс” про покладення судових витрат на позивача відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Суддя                                 В.А. Ярема