Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/164/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 01.02.2017;

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Експорт" (м. Харків)

до Приватного підприємства "Крупний" (м.Коростень)

про стягнення 255632,88 грн

За клопотаннями позивача, відповідно до ст. 197 ГПК України, розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Експорт" звернулось до суду із позовом про стягнення з Приватного підприємства "Крупний" 255632,88грн за договором поставки № ЕКП-01/1708-15 від 15.08.2017, з яких: 230000,00грн основного боргу, 17686,64грн пені, 1802,09грн 3% річних та 6144,15грн інфляційних.

Ухвалою від 07.03.2018 суд прийняв позовну заяву від 22.02.2018 та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на 05.04.2018.

26.03.2018 на адресу суду від позивача надійшла заява від 22.03.2018 про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з частковим погашенням заборгованості відповідачем на суму 10000,00 грн. До заяви додано копію виписки банку та докази направлення заяви про зменшення розміру позовних вимог на адресу відповідача.

З урахуванням вказаної заяви, позивач просить стягнути з відповідача: 220000,00 грн основної заборгованості, 17686,64 грн. пені, 1802,09 грн 3% річних та 6144,15 грн інфляційних.

Згідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч.5, 6 ст. 46 ГПК України)

Враховуючи, що заява про зменшення розміру позовних вимог була подана позивачем з дотриманням приписів ч.ч.5,6 ст. 46 ГПК України, суд приймає вказану заяву до розгляду.

При цьому суд враховує, що згідно п. 3.10 постанови Пленуму ВГС України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", ... у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

За таких обставин, спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

В судове засідання 05.04.2018 відповідач свого представника не направив, про причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38-39).

Отже, відповідач не скористався своїм правом, наданим йому ст.42 ГПК України, зокрема, брати участь у судовому засіданні та надати відзив і свої заперечення по суті спору.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки ухвала про відкриття провадження у справі від 07.03.2018 була отримана відповідачем, зважаючи на відсутність клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2017 року між ТОВ "Агротрейд Експорт" (постачальник/позивач) та ПП "Крупний" (покупець/відповідач) було укладено договір поставки №ЕКП-01/1708-15 (надалі- Договір).

За умовами п.1.1. Договору, постачальник зобов'язується передати у встановлений Договором термін товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийнята товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно 1.2.1. Договору, найменування і асортимент поставленого Товару визначається за видатковими накладними або специфікаціями до Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору, постачальник зобов'язується поставити товар в термін трьох календарних днів з моменту отримання предоплати на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.1. Договору сторони обумовили, що ціна товару за Договором визначається згідно з видатковими накладними або специфікаціями.

Відповідно до п. 5.1.2. Договору, покупець зобов'язався своєчасно та в порядку, встановленому цим Договором, сплатити вартість товару.

Видатковою накладною № 1Е/27-11 від 27.11.2017 та довіреностю на отримання товару №156 від 27.11.2017 (а.с.11-12) підтверджується, що на виконання умов Договору, 27.11.2017 відповідачем було прийнято від позивача товар (крупа гречана) у кількості 22т на загальну суму 344 300,09 грн.

Проте відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті товару у повній мірі не виконав, здійснивши 07.12.2017 лише часткову оплату товару на суму 100000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2018 позивач направив на адресу відповідача акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2017 по 26.01.2018 та претензію за вих. № 40/01 від 26.01.2018, з вимогою погасити існуючу заборгованість за Договором у розмірі 244300,09 грн. (а.с. 15-16). При цьому зазначив, що у разі підписання відповідачем вказаного акту звірки протягом трьох днів з дня отримання вимоги, або не надходження вмотивованих заперечень, сума боргу у розмірі 244300,09грн вважатиметься визнаною відповідачем у повному обсязі.

Матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказану вище претензію про погашення заборгованості, однак містять підписаний акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2017 по 26.01.2018 на суму заборгованості 244300,00грн ( а.с. 18).

Як вбачається з виписки по рахунку позивача ( а.с. 14), 07.02.2018 відповідачем було здійснено ще одну часткову оплату товару на суму 14300,09 грн.

Не проведення відповідачем повного розрахунку за поставлений товар стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Після порушення провадження у справі відповідачем сплачено ще 10000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача ( а.с. 42). Вказана проплата стала підставою для зменшення позивачем розміру позовних вимог.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючии надані в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, підтверджується належними доказами і підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, на підставі видаткової накладної 1Е/27-11 від 27.11.2017, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 344300,09грн.

Також матеріалами справи підтверджено (а.с. 13-14, 42), що відповідач свій обов'язок по оплаті отриманого товару на день вирішення спору виконав частково на суму 124300,09 грн., заборгувавши 220000,00грн. Доказів погашення заборгованості у вказаній сумі відповідач суду не надав, викладені у позовній заяві обставини не спростував.

Отже, вимога позивача про стягнення 220 000,00 грн. основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути на його користь з відповідача 17686,64грн пені, 1802,09грн 3% річних та 6144,15грн інфляційних, нарахованих за період з 28.11.2017 по 22.02.2018.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Частиною 3 ст.549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з п.6.2 Договору, у разі прострочення здійснення оплати товару покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення, а постачальник має право призупинити здійснення поставки товару до моменту отримання оплати за товар.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що її нарахування в сумі 17686,64грн є обґрунтованим та вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних, суд дійшов до висновку, що вони заявлені правомірно, їх суми обраховано вірно.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статтей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню в сумі 245632,88 грн, з яких 220000,00 грн. - основний борг, 17686,64 грн. - пеня, 1802,09 грн. 3% річних, та 6144,15 грн- інфляційні.

За приписами Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, зменшення розміру позовних вимог згідно з п.1 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору. Якщож таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та зодоволенням позову відповідачем після подання позову, то судові витрати у відповідній частині може бути покладений на відповідача.

Враховуючи те, що позивачем було зменшено позовні вимоги у зв'язку із сплатою відповідачем частини основного боргу у розмірі 10000,00грн після відкриття провадження у справі, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3834,49грн покладаються на відповідача у повному обсязі, згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Крупний» (11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Білокоровицьке шосе, буд. 12, ід. код 37677846)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд експорт» (61052, Харківська обл., м. Харків, вул. Дмитрівська, буд. 31/35, ід. код 37576404)

- 220000,00грн основного боргу;

-17686,64грн пені;

- 1802,09грн 3% річних;

- 6144,15грн. інфляційних;

- 3834,49грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.04.18

Суддя Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати: 1- у справу;

2-3- сторонам ( рек. з пов.)