ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 924/29/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Балацької О.А.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник позивача - Родіна Т.М. адвокат (дов. від 26.12.2017, свідоцтво від 17.11.2003 № 244),

відповідач - Сокільська сільська рада,

представник відповідача - не з'явився

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Хмельницька обласна державна адміністрація, Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз",

представники третіх осіб: від Кабінету Міністрів України - Новіцька Л.О. предст. (дов. від 03.03.2018); від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - Климась О.С.предст. (дов. від 29.12.2017); від публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" - Волощук П.Ю. адвокат (дов. від 28.12.2017, свідоцтво від 12.07.2017),

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 (головуючий - Грязнов В.В., судді: Розізнана І.В., Василишин А.Р.)

у справі № 924/29/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України")

до Сокільської сільської ради (далі - Рада),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Хмельницька обласна державна адміністрація, Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз",

про стягнення 11 015 901,14 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Ради про стягнення 11 015 901,14 грн. заборгованості (з них: 5 305 328,00 грн. основного боргу, 464 433,63 грн. - 3% річних, 5 246 139,51 грн. інфляційних втрат), яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням Радою умов договору від 11.03.2011 № 14/544/11 в частині повернення позивачу грошових коштів, отриманих на добудову об'єкта газопостачання.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.03.2017 у справі № 924/29/17 позов задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 рішення місцевого господарського суду зі справи скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові. Стягнуто з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в дохід Державного бюджету України 181 762,37 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано відсутністю підстав для стягнення коштів з Ради з огляду на відсутність субвенцій з Державного бюджету, призначених на відшкодування витрат на будівництво газопроводу.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судовий акт попередньої інстанції зі справи скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі (прохальна частина в редакції письмових пояснень ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"). Так, згідно з доводами позивача, викладеними у касаційній скарзі та письмових поясненнях:

- зазначаючи про те, що розрахунок з позивачем має здійснюватися за рахунок субвенцій, апеляційна інстанція не з'ясувала та не встановила, чи було дотримано Радою встановлений порядок та умови виділення субвенцій;

- посилаючись на те, що Рада розраховувала на субвенції з Державного бюджету України, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою зміст додаткової угоди від 05.06.2012 № 1 до договору від 11.03.2011 № 14/544/11 та керувався лише припущеннями Ради, що є порушенням норм процесуального права;

- суд помилково визначив правову природу договору від 11.03.2011 № 14/544/11, як договір про надання послуг;

- між сторонами договору виникли правовідносини, які регулюються нормами зобов'язального права, що не враховано судом апеляційної інстанції;

- суд залишив поза увагою те, що саме Рада як замовник зобов'язана була вчинити всі дії для повернення коштів позивачу. Проте, Рада проявила бездіяльність та не вчинила дій, направлених на отримання бюджетних асигнувань для виконання зобов'язань за договором;

- відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання за договором;

- наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, а невиконання Радою умов Договору порушує право позивача на повернення коштів.

У відзивах на касаційну скаргу Кабінет Міністрів України, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та Рада просили суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, посилаючись, зокрема на те, що судом попередньої інстанції було всебічно з'ясовано обставини справи та прийнято постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представників позивача і третіх осіб, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги (з урахуванням письмових пояснень ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в яких прохальна частина викладена у новій редакції), з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 11.03.2011 ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Радою як замовником на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 № 1001-р "Про добудову підвідних газопроводів" зі змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2010 № 1881-р, укладено договір № 14/544/11 (далі - Договір), відповідно до умов якого ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до Розпорядження та на умовах цього договору, на підставі затвердженого рішенням правління Нафтогазу та погодженого Мінпаливенерго України "Переліку об'єктів газопостачання, у спорудженні яких передбачено фінансову участь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", та графіка фінансування спорудження об'єкта газопостачання здійснює фінансування добудови (будівництва) об'єкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці,Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Кам'янець-Подільського району Хмельницької області" (далі - Об'єкт), а Рада як замовник зобов'язується здійснити добудову (будівництво) об'єкта, забезпечити передачу його як цілісного об'єкта у державну власність та введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову (будівництво) Об'єкта;

- у додатку № 1 до Договору сторони погодили графік фінансування спорудження об'єкта газопостачання, в якому передбачено обсяг фінансування за рахунок коштів Нафтогазу в сумі 5 326 633 грн., в тому числі: в 2011 році - 4 300 000 грн.; у першому півріччі 2012 року - 1 026 633 грн. Строк введення Об'єкта в експлуатацію - 2012 рік;

- додатком № 2 до Договору передбачено форму звіту про використання коштів;

- 05.06.2012 ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Рада уклали додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої внесено зміни до Договору. Зокрема, пункт 1.1 Договору викладено у такій редакції: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відповідно до Розпорядження та на умовах цього договору, на підставі затвердженого рішенням правління Нафтогазу та погодженого Мінпаливенерго України "Переліку об'єктів газопостачання, у спорудженні яких передбачено фінансову участь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та графіку фінансування спорудження об'єкта газопостачання, здійснює фінансування добудови об'єкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Кам'янець-Подільського району Хмельницької області" (далі - Об'єкт), а замовник зобов'язується здійснити добудову Об'єкта, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору, забезпечити передачу його як цілісного об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації і повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову об'єкта";

- відповідно до пункту 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) до обов'язків Нафтогазу віднесено, зокрема: при наявності фінансової можливості здійснити фінансування добудови Об'єкта за рахунок власних коштів (не коштів державного бюджету) в обсягах, передбачених фінансовим планом Нафтогазу на відповідний період згідно з Додатком 1. Фінансування здійснюється шляхом банківських переказів грошових коштів на рахунок замовника або іншими способами, що не суперечать діючому законодавству України; щоквартально на звітну дату та в місячний термін після завершення робіт по добудові Об'єкта в установленому порядку оформити акти звірки взаємних розрахунків із замовником з підтвердженням заборгованості замовника перед Нафтогазом у сумі здійсненого Нафтогазом фінансування;

- згідно з пунктом 2.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) передбачено обов'язки замовника, зокрема: забезпечити виконання всіх належних дій для добудови Об'єкта у відповідності до діючого законодавства України та умов Договору, в тому числі, отримання необхідних дозвільних документів та розробку проектно-кошторисної та іншої документації, надання підтверджуючих документів щодо права власності замовника на інші частки Об'єкта та введення в експлуатацію Об'єкта і передачу його у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс відповідного спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації, яке здійснює ліцензійну діяльність на території розташування Об'єкта, згідно з діючим законодавством України;

- після завершення робіт по добудові Об'єкта замовник зобов'язаний забезпечити введення його в експлуатацію з оформленням усіх необхідних документів та у термін, що не перевищує 60 календарних днів від дати введення об'єкта в експлуатацію, забезпечити його передачу як цілісного об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації (підпункт 2.3.12 пункту 2.3 Договору [в редакції додаткової угоди № 1 до Договору]);

- замовник зобов'язаний своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову Об'єкта газопостачання для забезпечення повернення Нафтогазу у встановлений даним договором термін суми грошових коштів, перерахованих ним на добудову Об'єкта газопостачання (підпункт 2.3.14 пункту 2.3 Договору [в редакції додаткової угоди № 1 до Договору]);

- відповідно до підпункту 2.3.15 пункту 2.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) протягом року, наступного за роком введення об'єкта в експлуатацію замовник зобов'язаний повернути Нафтогазу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Нафтогазу, суму грошових коштів, отриманих від Нафтогазу на добудову Об'єкта;

- розділом 3 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) передбачено ціну та порядок проведення розрахунків, зокрема у пункті 3.1 сторонами погоджено загальний обсяг фінансування в сумі 5 326 633 грн.;

- вартість добудови Об'єкта визначається замовником на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої і затвердженої в установленому діючим законодавством порядку та не може перевищувати вартості добудови, затвердженої переліком (пункт 3.2 Договору [в редакції додаткової угоди № 1 до Договору]);

- фінансування Нафтогазом робіт із завершення будівництва Об'єкта буде здійснюватись у межах витрат, передбачених фінансовим планом та збалансованим бюджетом грошових коштів Нафтогазу на відповідний період. Фінансування робіт з добудови Об'єкта за Договором здійснюється згідно з Додатком 1, який є невід'ємною частиною цього договору (пункти 3.3, 3.4 Договору [в редакції додаткової угоди № 1 до Договору]);

- відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору), Нафтогаз не несе відповідальності за нефінансування добудови Об'єкта. Замовник несе повну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору;

- пунктом 4.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) визначено, що невиконання замовником підпункту 2.3.15 пункту 2.3 Договору через відсутність бюджетного фінансування у зв'язку із відхиленням Кабінетом Міністрів України пропозицій щодо включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості замовника перед Нафтогазом, не може бути підставою для нарахування Нафтогазом пені та штрафів та звернення до суду, проте не позбавляє замовника обов'язку повернути Нафтогазу кошти, отримані згідно з Договором;

- згідно з пунктом 7.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 до Договору) цей договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками, і діє до повного повернення Нафтогазу суми грошових коштів, перерахованих ним в якості фінансування добудови Об'єкта згідно з Договором;

- сторонами Договору також погоджено графік фінансування спорудження Об'єкта газопостачання. Так, обсяг фінансування за рахунок коштів Нафтогазу, необхідний для введення об'єкту в експлуатацію в сумі 5 326 633 грн., у тому числі: ІІ квартал 2011 року - 2 326 633 грн.; ІІІ квартал 2011 року - 2 000 000 грн.; IV квартал 2011 року - 1 000 000 грн. Строк введення в експлуатацію - IV квартал 2011 року;

- додатком № 2 до Додаткової угоди передбачено форму звіту про використання коштів;

- на виконання умов Договору ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" перерахувало Раді на фінансування будівництва об'єкта газопостачання кошти в загальній сумі 5 326 633 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку, а також платіжними дорученнями від 27.04.2011 № 2389 на суму 500 000 грн., від 22.06.2011 № 3935 на суму 1 800 000 грн., від 31.08.2011 № 5767 на суму 2 000 000 грн. та від 27.06.2012 № 5566 на суму 1 026 633 грн.;

- 03.10.2012 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Хмельницькій області за номером ХМ5 зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - підвідного газопроводу високого тиску до сіл Островчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бабшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинен, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Кам'янець-Подільського району Хмельницької області;

- 14.01.2013 Рада повернула ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 21 305 грн. невикористаних за Договором коштів;

- згідно з підписаним сторонам актом звірки за період з 01.01.2014 по 31.03.2014 станом на 31.03.2014 заборгованість Ради перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за Договором склала 5 305 328,00 грн.;

- на підтвердження доводів щодо відсутності коштів на погашення заборгованості за Договором Рада надала: адресований Кабінету Міністрів України лист Хмельницької ОДА від 29.12.2012 № 57/36.14-6763/2012 з проханням включити у 2013 році до Державного бюджету України видатки на фінансування добудови газопроводу; адресований голові Хмельницької ОДА лист Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації від 04.07.2013 № 993/01-20 з проханням включити в бюджет на 2014 рік видатки на фінансування будівництва газопроводу; лист Міністерства фінансів України від 05.02.2013 № 31-06310-02-3/3447, в якому повідомляється про відсутність підстав для виділення коштів з Державного бюджету України на повернення коштів ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за добудову об'єктів газифікації.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з Ради на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням Радою умов Договору в частині повернення позивачу грошових коштів, отриманих на добудову об'єкта газопостачання.

Згідно зі статтями 626, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом (статтею 625 ЦК України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Задовольняючи позов у повному обсязі, місцевий господарський суд обґрунтовано виходив з того, що: зобов'язання з повернення коштів ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Радою не виконано; відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення Ради від відповідальності за порушення зобов'язання; нараховані позивачем до стягнення 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а є способами захисту майнового права та інтересу кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; умова Договору про те, що позивач не має права на звернення з позовом до суду (пункт 4.7 Договору) є недійсною в силу приписів статті 1 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Наведені висновки місцевого господарського суду є законними та обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах норм матеріального і процесуального права.

Так, за змістом частини другої статті 617 ЦК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Згідно з приписами статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у Ради необхідних коштів або взяття ним зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє її від обов'язку виконати зобов'язання за Договором.

Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, не врахувавши наведених приписів чинного законодавства дійшов помилкового висновку про те, що відсутність субвенцій з Державного бюджету України, призначених для відшкодування витрат на будівництво газопроводу, є підставою для звільнення Ради від виконання зобов'язання за Договором, а, відповідно, і від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, у зв'язку з чим безпідставно скасував законне та обґрунтоване рішення місцевого господарського суду зі справи.

Доводи Кабінету Міністрів України, публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та Ради, викладені у відзивах про те, що судом попередньої інстанції було всебічно з'ясовано обставини справи та прийнято постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права спростовуються викладеним вище.

Відповідно до статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

У відповідності до статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду - залишенню в силі.

Поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції Касаційним господарським судом не здійснюється за відсутності відповідної заяви ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та документа, який підтверджував би те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку (частина шоста статті 333 ГПК України), що не позбавляє ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" права, за наявності відповідних підстав, звернутися до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції у відповідності до приписів частин дев'ятої та десятої статті 333 ГПК України.

У зв'язку з тим, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено у повному обсязі - залишенню в силі, витрати зі сплати судового збору в сумі 198 286,22 грн. за розгляд справи в суді касаційної інстанції підлягають стягненню з Ради на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Також з Ради з дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 181 762,37 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (з огляду на те, що судом апеляційної інстанції було відстрочено Раді сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, проте Радою судовий збір сплачено не було).

Керуючись статтями 129, 308, 312, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі № 924/29/17 скасувати.

3. Рішення господарського суду Хмельницької області від 28.03.2017 у справі № 924/29/17 залишити в силі.

4. Стягнути з Сокільської сільської ради в дохід Державного бюджету України 181 762,37 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Стягнути з Сокільської сільської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 198 286,22 грн. судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

6. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко