ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018р. Справа №914/2555/17

місто Львів

За позовом: Тростянецької сільської ради Тростянецької обєднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, с. Тростянець, Львівська область

до відповідача: Приватного підприємства «Асфальтбуд», м. Жидачів, Львівська область

про стягнення 75 147 грн. 50 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Зубко С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність №02-17/621 від 26.06.2017);

від відповідача: не зявився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Тростянецької сільської ради Тростянецької обєднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, с. Тростянець, Львівська область до Приватного підприємства «Асфальтбуд», м. Жидачів, Львівська область про стягнення 75 147 грн. 50 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 11.12.2017 призначив розгляд справи на 04.01.2018.

15.12.2017 набрала чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, викладена у розділі І Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, пунктом 9 розділу XI Перехідних положень якого встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 03.01.2018 у звязку із неявкою представника відповідача підготовче засідання було відкладено на 29.01.2018.

Ухвалою суду від 29.01.2018 у звязку із неявкою представника відповідача підготовче засідання було відкладено на 12.02.2018.

Ухвалою суду від 12.02.2018 у звязку із неявкою представника відповідача підготовче засідання було відкладено на 05.03.2018.

Ухвалою від 05.03.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 19.03.2018.

Стороні розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 28.07.2016 було укладено договір, згідно якого відповідач зобовязався виконати роботи з капітального ремонту доріг в с. Тернопілля Миколаївського району. Вказані роботи були виконані відповідачем, прийняті та оплачені позивачем у повному обсязі, проте, внаслідок проведення контрольних обмірів, встановлено факт завищення вартості виконаних робіт у розмірі 75 147 грн. 50 коп. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача 75 147 грн. 50 коп.

Відповідач в судові засідання явку представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвал суду не виконав, виклики у судове засідання надсилалися за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказані ухвали також були розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України. Таким чином, в розумінні ст. 120, 122, 242 ГПК України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

28 липня 2016 між Тростянецькою сільською радою Тростянецької обєднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області (замовник) та Приватним підприємством «Асфальтбуд» (підрядник) було укладено договір №3.

За цим договором замовник (позивач) доручає підряднику (відповідачу) і зобовязується прийняти і оплатити роботи Капітальний ремонт доріг а с. Тернопілля Миколаївського району Львівської області, а саме: капітального ремонту дороги по вул. ОСОБА_1 від перехрестя з вул. ОСОБА_2 до вул. М.Устияновича в с. Тернопілля Миколаївського району Львівської області.

Договірна ціна робіт, що доручаються підряднику по цьому договору складає 449 715,00 грн. (п. 3.1. договору).

Відповідно до умов вищевказаного договору, відповідач виконав, а позивач прийняв обумовлені роботи згідно акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 року на загальну суму 449 715 грн. 00 коп.

Позивач свої зобовязання щодо оплати вартості виконаних робіт виконав в повному обсязі, перерахував відповідачу згідно платіжних доручень №984 від 27.09.2016 року, №797 від 15.08.2016 року 449 715 грн. 00 коп.

Комісією Тростянецької сільської ради Тростянецької обєднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області проведено контрольні обміри будівельних робіт, які виконувалися згідно договору №3 від 28.07.2016, про що 10.05.2017 складено акт №2.

Актом №2 від 10.05.2017 встановлено факт завищення вартості робіт у розмірі 75 147 грн. 50 коп. Акт №2 від 10.05.2017 підписаний представниками позивача та відповідача.

За вих. №02-17/623 від 26.06.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою по повернення суми завищення вартості робіт. Відповідачем вказана вимога залишена без розгляду та задоволення.

У звязку з тим, що відповідач не повернув кошти у розмірі 75 147 грн. 50 коп., позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача 75 147 грн. 50 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

У відповідності із ч. ч. 3, 4 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника, і у разі виникнення спору між сторонами - кожна із сторін може вимагати призначення експертизи. У випадку якщо за погодженням сторін або в судовому порядку факт допущення відступлення підтверджений, застосуванню підлягають ст.ст. 852, 611 Цивільного кодексу України, ст. 217 Господарського кодексу України - залежно від наслідків відступлення.

Відповідно до п. 9.5. договору вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті визначається по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, згідно вимог ДБН та ВБН.

Правила визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) установлюють основні правила з визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів, лінійних обєктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації памяток архітектури та містобудування.

ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 носить обовязковий характер при визначенні вартості будівництва обєктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії.

Згідно п. 6.4.3. Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013), за твердої договірної ціни взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їх вартості, визначеної в договірній ціні.

Пунктом 6.4.7. Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013) передбачено, незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявленні у кошторисах виконаних робіт (примірні форми №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати», які були оформлені та оплачені у попередні періоди) беззаперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок з урахуванням термінів позовної давності згідно з законодавством України.

Згідно договору №3 від 28.07.2016 відповідач виконав обумовлені цим договором роботи, але в порушення наведених норм ДБН відобразив в акті виконаних робіт за вересень 2016 року обсяг та вартість робіт, які фактично не було виконано, чим завищив фактичну вартість виконаних робіт на суму 75 147 грн. 50 коп. Підписавши акт контрольного обміру, відповідач погодився із фактом завищення вартості робіт, проте вартість завищених робіт позивачу не відшкодував.

За таких обставин, враховуючи положення діючого законодавства, умови укладеного сторонами договору та відсутність доказів на підтвердження усунення виявлених недоліків чи відшкодування їх вартості, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 610, 626, 629, 837, 853 ЦК України, ст.ст. 193, 217 ГК України та ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Асфальтбуд», м. Жидачів, вул. Надбережна, 7, Львівська область (ідентифікаційний код 39288442) на Тростянецької сільської ради Тростянецької обєднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, с. Тростянець, вул. Зелена, 2, Миколаївський район, Львівська область (ідентифікаційний код 40178802) 75 147 грн. 50 коп. боргу, 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

4. Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 19.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 29.03.2018.

Суддя Мазовіта А.Б.