УХВАЛА

06 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 907/751/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2018

(головуючий - Орищин Г.В., судді: Галушко Н.А., Данко Л.С.)

та рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.11.2017

(суддя Пригара Л.І.)

у справі № 907/751/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації

про стягнення 45 501,85 грн невідшкодованих коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2018 року Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.11.2017 у справі №907/751/17.

Перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Постанова, що оскаржується у цій справі, ухвалена Львівським апеляційним господарським судом 25.01.2018, тобто за правилами, що встановлені вже новою редакцією Господарського процесуального кодексу України. Крім того, у постанові, що оскаржується, зазначено, що постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Отже, у питанні наявності чи відсутності у скаржника права на касаційне оскарження слід виходити з положень Кодексу саме в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 цієї ж статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 45 501,85 грн невідшкодованих коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, що значно менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2018 рік), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 907/751/17 є малозначною і крім цього, подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі і відмовляє у такому відкритті.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 907/751/17 за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Міжгірської районної державної адміністрації на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 та рішення та рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.11.2017 .

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко