КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. Справа№ 910/16075/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 04.04.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р. (повний текст складено 20.12.2017)

у справі № 910/16075/17 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертикаль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп"

третя особа 1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "БК Укрінбуд"

третя особа 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекса груп"

третя особа 3, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Новобуд"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 позов задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ "Інжиніринг груп" повернути майно, яке належить на правах власності ТОВ "Вертикаль" згідно укладених Договорів між ТОВ "Інжиніринг груп" та ТОВ "Вертикаль", а саме : обладнання в кількості 6 (шести) одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) інвентарні №№ 7836, 4331, 12482, 12483, 4101, 4104 та будівельний вагончик 6*2,45 в кількості 1 одиниці.

Стягнуто з ТОВ "Інжиніринг-Груп" на користь ТОВ "Вертикаль" витрати по сплаті судового збору в сумі 800,00 грн., в решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з тим, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.12.2017 у справі № 910/16075/17 було отримано 29.01.2018 та подано апеляційну скаргу в межах строку встановленого п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України, що дає підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені частково, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване та прийняте нове рішення про відмову в задоволення позовних вимог.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп" передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Шапталі Є.Ю., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Скрипка І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі № 910/16075/17, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.03.2018.

07.03.2018р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Станом на 14.03.2018 головуючий суддя - Шаптала Є.Ю. перебував на лікарняному, у зв'язку з чим, призначене на 14.03.2018 судове засідання не відбулося.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2018 призначено розгляд справи на 04.04.2018.

В судовому засіданні 04.04.2018 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення, Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р. у справі № 910/16075/17 залишити без змін.

В судове засідання 04.04.2018 інші сторони своїх представників не направили, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача, третіх осіб 1, 2 та 3, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "Вертикаль" (надалі позивач, орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "ІНЖИНІРИНГ - ГРУП"(надалі - відповідач, орендар) укладені 2 господарські договори про надання в оренду будівельного обладнання на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрінбуд", місце використання обладнання Орендарем узгоджується сторонами за адресою: м. Бровари, вул. В'ячеслава Чорновола, № 6, Житловий будинок, секція 1, іменовано далі "Об'єкт", де Орендар здійснює роботи з оздобленням фасаду на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю "Алекса груп", який є Генпідрядником та виконавцем робіт житлового комплексу в м. Бровари, Київської області 3 мікрорайону IV житлового району на вулиці Вячеслава Чорновола та вулиці Київської, а саме:

Також, 04.04.2017 укладено Договір № 04 /04 -2017 про оренду будівельного вагончика розміром 6м*2,45м в кількості однієї одиниці, далі - Договір № 1 (факт передачі будівельного вагончика підтверджується додатком № 2 до вказаного договору, а саме актом - прийому передачі матеріальних цінностей за договором оренди обладнання вагончик будівельний), далі акт прийому - передачі від 04.04.2017.

Між вищезазначеними юридичними особами 31.03.2017 було укладено Договір № 31/03-2017 оренди обладнання будівельних колисок марки ЛЕ 100- 300 (довжина 4 м) в кількості 6 одиниць.

У відповідності до додатку до Договору № 31/03-2017 від 31.03.2017 підписано обома сторонами Акт прийому-передачі обладнання, було передано 04.04.2017 в тимчасове платне користування (оренду) будівельні електричні колиски марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) в кількості 6 (шести) одиниць, виробництво Україна, (надалі по тексту Обладнання), за фактичною адресою їх використання: місто Бровари, вул. В'ячеслава Чорновола, 6, Житловий будинок, секції 1 (надалі - Об'єкт використанням їх для виконання фасадних робіт по утепленню будинку.

Факт передачі майна в кількості 6 (шести) одиниць будівельних колисок підтверджується в актах прийому - передачі, а саме:

- додаток 2/1 до договору № 31/03-2017 від 31.03.2017 (далі - Договір) актом - прийому - передачі 04.04.2017 передано будівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний №12482 на суму 73 440 грн. 00 коп.;

- додаток 2/2 до цього договору актом - прийому - передачі 04.04.2017 передано будівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний №7836 на суму 73 440 грн. 00 коп.;

- додаток 2/3 до вказаного договору актом - прийому - передачі 04.04.2017 передано будівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний №12483 на суму 73 440 грн. 00 коп.;

- додаток 2/4 до договору актом - прийому - передачі 04.04.2017 передано будівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний №4331 на суму 73 440 гpн. 00 коп.;

- додаток 2/5 до договору актом - прийому - передачі 06.04.2017 переданобудівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний № 4104 на суму 73 440 грн. 00 коп.;

- додатої 2/6 до договору актом - прийому - передачі 06.04.2017 передано будівельну колиску марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) інвентарний №4101 на суму 73 440 грн. 00 коп.

У відповідності до вищевказаних актів прийому - передачі обладнання, передачу орендованого будівельного обладнання здійснював директор ТОВ "Вертикаль" Сліпий О.С. (наказ № 2- К від 01.04.2017), а приймав на підставі Довіреності виданою керівником ТОВ "Інжиніринг - Груп" - Борисенком В.М. (копія довіреності в матеріалах справи) - Соколов Андрій Вячеславович (паспорт серії НОМЕР_1 на підставі виданої довіреності від 04.04.2017 на право отримувати, використовувати, повертати обладнання та вчиняти інші дії передбачені договором).

Оскільки ТОВ "Вертикаль", надано в оренду ТОВ "Інжиніринг груп" на підставі договірних відносин, то відповідно до умов укладених договорів, а саме п. 4.1.2 сторони погодили щомісячну орендну плату за тимчасове платне користування (оренду):

- 6 (тести) будівельних колисок в сумі 34 560 (тридцять чотири тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 00 коп.;

- будівельного вагончика 3 000 (три тисячі гривень 00 коп.) грн. 00 коп.

Загальна сума оренди за 30 календарних дні складає: 37 560 (тридцять сім тисяч п'ятсот шістдесят гривень 00 коп.) згідно актів прийому передачі та додаткових накладних.

Відповідно до п. 4.1.5. вказаних 2-ох договорів мінімальний термін оренди складає 30 календарних днів.

Згідно з п. 3.1 вказаних 2- ох договорів строк оренди обладнання за вказаними договорами складає 30 календарних днів.

Для продовження строку оренди обладнання Орендар повинен сплатити Орендодавцю орендну плату за наступні 30 календарних днів оренди не пізніше ніж за 5 календарних днів до закінчення строку оренди.

Орендар має першочергове право на продовження строку оренди обладнання в разі своєчасної сплати орендної плати.

Так, з метою завішування будівельних колисок і нарахування орендної плати Оренду було розраховано пізніше чим з дати отримання; тобто не з 04.04.2017 та 06.04.2017, а на 3 - 20 днів пізніше:

1) Акт виконаних робіт № 48 від 09.05.2017 починаючи з 10.04.2017 по 09.05.2017 - 2од. *4 800*1,2=11 520грн. 00 коп. (одинадцять тисяч п'ятсот двадцять гривень 00 коп.).

2) Акт виконаних робіт № 56 від 24.09.2017 починаючи з 20.04.2017 по 19.05.2017 - 4 од. * 4 800 *1,2 = 23 040 грн. 00 коп. (двадцять три тисячі сорок гривень 00 коп.).

З позовної заяви вбачається та вказує позивач, вказані акти виконаних робіт від 08.05.2017 та 09.05.2017 спрямовані на електронну адресу ТОВ "Інжиніринг груп" відповідно до п. 11.12.1 договору оренди обладнання №31/03-2017 від 31.03.2017 направлення кореспонденції здійснюється на електронну адресу Орендаря .

Крім того, позивач наголосив, що на вказану електронну адресу Орендаря ТОВ "Вертикаль" спрямовано 10 листів з метою досудового врегулювання спору, однак вищевказані листи ТОВ "Інжиніринг груп" з травня 2017 року і станом на 31.07.2017 ігнорувало.

Термін оплати за 30 календарних днів для 6 (шести) будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м) закінчився за 5 календарних дні до закінчення 30 денного строку 1-го місяця:

- для 2 од. будівельних колисок інвентарні №№ 4101, 4104 - 04.05,2017;

- для 4 од. будівельних колисок інвентарні №№ 12482,7836,12483,4331 - 14.05.2017.

Орендар строки наданого в оренду будівельного обладнання не продовжив, листи спрямовані Орендодавцем на вказану електронну та поштову адресу, Орендар ігнорує.

Беручи до уваги викладене, орендар порушив вимоги п. 3.1 вказаних договорів, оскільки не повідомив орендодавця про намір продовжити договір оренди обладнання №31/03 - 2017 від 31.03.2017 та договір оренди № №04/04 - 2017 від 04.04.2017, тобто не повідомив за 5 днів - 04.05.2017 та 14.05.2017, а також не здійснив оплату на розрахунковий рахунок Орендодавця, як зазначено в п. 4.1.3, 2 - ох Договорах, яка сплачується шляхом 100% попередньої оплати.

Орендна плата вважається оплаченою з дня її зарахування на розрахунковий рахунок, однак Орендар порушив вищевказані вимоги Договору.

У позовній заяві позивач наголошує на тому, що порушеними умовами договору орендар завдав значних збитків ТОВ "Вертикаль", які полягають в тому що ТОВ "Вертикаль" здійснює не в повному обсязі свою діяльність, не отримує прибутку, який мав змогу отримати з початку травня.

Надане в Оренду обладнання ТОВ "Інжиніринг - Груп", а саме 6 одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) (інвентарні №№ 7836, 4331, 12482, 12483, 4101,4104, та будівельний вагончик 6*2,45 в кількості 1 одиниця) станом на 31.07.2017 ТОВ "Вертикаль" не повернуто.

Позивач зазначив, що всі намагання досудового врегулювати спору, залишились без відповіді зі сторони відповідача.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом., механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків.

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Згідно ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим кодексом.

Згідно із ч. 1 статті 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюється на основі договорів.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання виникають із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких які не суперечать йому.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З аналізу наведених норм слідує, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку орендар строки наданого в оренду будівельного обладнання не продовжив, листи спрямовані орендодавцем на вказану електронну та поштову адресу, орендар ігнорує. Тому місцевий господарський суд вірно зазначив, що факт припинення договірних правовідносин між сторонами по договору оренди обладнання №31/03 - 2017 від 31.03.2017 та договору оренди № №04/04 - 2017 від 04.04.2017 є доведеним.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Зазначена вимога зобов'язує наймача у разі припинення договору найму, в тому числі і в результаті закінчення строку його дії, повернути наймодавцеві річ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по цей час утримає і використовує майно, що належить позивачу на праві власності, з урахуванням чого позивач вимагає негайно повернути майно.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 193 ГК України, кожна сторона має вживати усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухилення відповідача від виконання свого обов'язку щодо повернення майна, що належить позивачу на праві власності, завдає шкоду позивачу, відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг груп" повернути майно, яке належить на правах власності ТОВ "Вертикаль" згідно укладених Договорів між ТОВ "Інжиніринг груп" та ТОВ "Вертикаль", а саме обладнання в кількості 6 (шести) одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) інвентарні №№ 7836, 4331, 12482, 12483, 4101, 4104 та будівельний вагончик 6*2,45 в кількості 1 одиниці.

Щодо позовних вимог про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг груп" повернути майно, яке належить на правах власності ТОВ "Вертикаль" саме з території ЖК "Лісовий квартал" за адресою: м. Бровари, вул. В'ячеслава Чорновола 6, житловий будинок, секція 1 в термін протягом 1 доби починаючи з дня винесення рішення суду, обладнання в кількості 6 (шести) одиниць будівельних колисок марки ЛЕ 100-300 (довжина 4 м.) інвентарні №№ 7836, 4331, 12482,12483, 4101,4104 та будівельний вагончик 6*2,45 в кількості 1 одиниці, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні даних позовних вимог, оскільки не досліджував питання місцезнаходження вказаного майна, оскільки для захисту порушеного права позивача суду достатньо лише встановити неправомірність перебування даного майна у відповідача. Питання ж щодо встановлення місцезнаходження майна позивача мають вирішувати органи слідства чи органи державної виконавчої служби. Визначення терміну виконання рішення суду - в термін протягом 1 доби починаючи з дня винесення рішення суду, суд першої інстанції вірно вказав про недоцільність такої вимоги, оскільки рішення суду буде виконуватися державною виконавчою службою і суд не може обмежувати дану службу строками.

Суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на позовну заяву на рахунок того, що позивач не довів того факту, що він є власником переданого в оренду майна, оскільки матеріали справи містять наступні докази:

1) Договір оренди обладнання між ФОП Сліпий О.С. та ТОВ "Вертикаль";

2) Видаткова накладна № 5 від 01.12.2016 на будівельні колиски № 4331 та №12482;

3) Договір оренди обладнання між ФОП Сліпий С.М. та ТОВ "Вертикаль"

4) Накладна № 32/12 від 6 червня 2006p на будівельну колиску № 7836;

5) Накладна від 28.01.2011 на будівельні колиски №4101, № 4104;

6) Видаткова накладна № 5 від 20 червня 2015 на будівельну колиску №12483;

7) Договір оренди будівельного вагончика від 04 квітня 2017р між ФОП Сліпий С.М. та ТОВ "Вертикаль";

8) Накладна від 25.01.1995 на будівельний вагончик.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено статтею 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р.у справі № 910/16075/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р.у справі № 910/16075/17 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інжиніринг-Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р.у справі № 910/16075/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2017р.у справі № 910/16075/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16075/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка

Повний текст постанови складено 10.04.2018