ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1314/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед), м. Нікосія, Кіпр на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 (головуючий: Склярук О.І., судді: Будко Н.В., Дучал Н.М.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод"

про стягнення 9 584 170, 66 дол. США, що є еквівалентом 207 357 634, 25 грн., та 33 989 422, 63 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"- металургійний завод"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк",

про внесення змін до договору,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №905/1314/15 відмовлено Fintest Trading co Limited, м. Нікосія, Кіпр, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу Fintest Trading co Limited, м. Нікосія, Кіпр, на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.07.2017 у справі № 905/1314/15 повернуто заявникові на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

06.12.2017 (згідно з реєстраційним штампом ДАГС) Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) подано касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 до Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №905/1314/15 про повернення апеляційної скарги і передати справу на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду.

На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 905/1314/15 передано до Касаційного господарського суду.

28.02.2018 касаційна скарга була отримана Касаційним господарським судом у складі Верховного суду.

28.02.2018 за результатом автоматизованого розподілу справи була визначена колегія суддів: головуючий Кушнір І.В., судді Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

Відповідно до положень підпунктів 4, 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) зазначена касаційна скарга підлягає розгляду спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

12.03.2018 суд постановив ухвалу про поновлення строку Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) для подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі № 905/1314/15, відкриття касаційного провадження та розгляд касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення сторін.

Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) (скаржник) мотивує свою касаційну скаргу тим, що ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме статей 1, 97 ГПК України.

Скаржник вважає, що апеляційна скарга була подана у відповідності до вимог статей 94-97 ГПК України: була скріплена печаткою підприємства та підписана директором, який діяв на підставі статуту, копія апеляційної скарги з доданими до неї документами була відправлена на адресу сторін, в апеляційній скарзі було зазначено повне найменування сторін.

Крім того, скаржник вказує, що в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, додані відповідні докази та пояснення причин відсутності можливості сплатити судовий збір за подання скарги.

Відзивів на касаційну скаргу учасники справи не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, доходить висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч.ч.1,3 ст.304 Господарського процесуального кодексу України, у редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017 (далі ГПК України), ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених п.п.2 і 3 ч.1 ст.287 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Fintest Trading Co Limited про відстрочення сплати судового збору та повертаючи апеляційну скаргу заявнику без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), апеляційний господарський зазначив, що клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке подане заявником разом з апеляційною скаргою, мотивовано тим, що є єдиним та одноосібним власником всіх простих іменних акцій Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод", яке, за незалежних від підприємства обставин (проведення з квітня 2014 року і до теперішнього часу на території Донецької області антитерористичної операції; блокування усіх залізничних перегонів, які пов'язують тимчасову окуповану територію з територією, яка контролюється українською владою; зупинення в аварійному режимі основних промислових агрегатів, обладнання та призупинення роботи філії "Металургійний комплекс", у зв'язку з відсутністю можливості отримувати сировину та вивозити виготовлену продукцію; простій підприємства; подальшу втрату контролю над управлінням філією "Металургійний комплекс", у зв'язку із захопленням адміністративних будівель, а також виробничих площ у місті Донецьку невідомими особами, з вимогою про перереєстрацію підприємства згідно вимог законодавства окупованих територій; брак платежів від контрагентів за фактично поставлений товар), знаходиться у тяжкому фінансовому стані, з огляду на що, заявник не в змозі вчасно і в повному обсязі, зокрема, сплачувати судові витрати за звернення до відповідних державних установ.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до заявленого клопотання скаржником на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, відповідних доказів не надано, що свідчить про відсутність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 94 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок та розмір справляння судового збору визначається Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 8 липня 2011 року.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакцій чинній на момент подання апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн.).

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакцій чинній на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що до заявленого клопотання скаржником не додано відповідних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, що свідчить про відсутність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

Доводи, викладені скаржником у касаційній скарзі щодо того, що в клопотанні про відстрочення сплати судового збору, додані відповідні докази та пояснення причин відсутності можливості сплатити судовий збір за подання скарги, суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки до апеляційної скарги скаржником додані лише поштова квитанція з описом вкладення про направлення на адресу сторін копії апеляційної скарги та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

До самого ж клопотання взагалі ніяких додатків не додано.

Згідно з п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги та прийняття оскаржуваної ухвали:

"Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо:

3) до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі."

Враховуючи те, що скаржник не подав доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а його клопотання про відстрочення сплати судового збору відхилено, суд апеляційної інстанції мотивовано повернув апеляційну скаргу без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017).

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №905/1314/15 залишити без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ч.13 ст.8, ст.ст.300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу Fintest Trading Co Limited (Фінтест Трейдінг Ко Лимитед) на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі №905/1314/15 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 07.08.2017 у справі у справі №905/1314/15 про повернення апеляційної скарги без розгляду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський