ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

11.04.2018

Справа № 910/4287/18

Суддя Господарського суду міста Києва Любченко М.О., розглянувши заяву Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" (01133, м.Київ, Печерський район, провулок Лабораторний, будинок 7 а, ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Київ" (01054, м.Київ, Шевченківський район, вулиця Гоголівська, будинок 8, ) інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн., нарахованих за прострочення строків оплати додаткових послуг, наданих на підставі договору №32 від 02.04.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Київ" заборгованості за договором №32 від 02.04.2015р. в розмірі 3 230 грн., а також інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн., нарахованих за прострочення строків оплати додаткових послуг, наданих на підставі вказаного правочину.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн. з огляду на наведене нижче.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

Як встановлено судом, вимоги Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Київ" інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн. нарахованих за прострочення строків оплати додаткових послуг, наданих на підставі договору №32 від 02.04.2015р., не відповідають приписам ст.148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки інфляційні втрати та 3% річних не є заборгованістю за своєю правовою природою з огляду на наступне.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягнення пені.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, яка фактично не є заборгованістю у розумінні ст.148 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що вимоги Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Київ" інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн. хоча і мають грошовий характер, проте не є за своєю правовою природою грошовою заборгованістю, стосовно якої Господарським судом міста Києва може бути видано судовий наказ на підставі ст.ст.147,148 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що заява Державного підприємства "Спортивний комплекс "Атлет" про видачу судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн. не відповідає вимогам, встановленим ст.148 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутись з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до ст.ст.147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Спортивний комплекс "Атлет" у видачі судового наказу за вимогами про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскетбольний клуб "Київ" інфляційних втрат в сумі 1 085,28 грн. та 3% річних в розмірі 290,17 грн., нарахованих за прострочення строків оплати додаткових послуг, наданих на підставі договору №32 від 02.04.2015р.

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.04.2018р.

Суддя                                                                                           М.О.Любченко