РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2018Справа № 910/6257/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ал Термо";

2) Фізичної особи підприємця - Андрушкевич Сергія Олександровича

про стягнення 79788,21 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Коломієць Д.О. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про солідарне стягнення суми переплати у зв'язку з ненаданням Відповідачами послуг за Договором від 21.07.2016 № 2107/16, укладеним між Позивачем та Відповідачем-1, та за Договором від 21.07.2016 № 2107/16-1, укладеним між Позивачем та Відповідачем-2, на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом.

Відповідач-1 обґрунтованих заперечень проти позову не подав, у судове засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду.

Відповідач-2 проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не укладав із Відповідачем-1 жодних договорів та не несе відповідальності за невиконання останнім Договору від 21.07.2016 № 2107/16.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідачів перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Відтак, судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи, встановлених ст. 202 ГПК України, з огляду на що суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 21.07.2016 між Позивачем, як замовником, та Відповідачем-1, як виконавцем, Договору № 2107/16 на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом, Позивач надавав у липні 2016 року заявки на перевезення вантажів на загальну суму 24000 дол. США та сплатив авансом 298400 грн., однак Відповідачем-1 послуги на вказані суми надані не були.

У той же час, у матеріалах справи наявний укладений із Відповідачем-2, як виконавцем, Договір від 21.07.2016 № 2107/16-1 на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом, на підставі якого Позивач, як замовник, подавав у липні-серпні 2016 року заявки на перевезення вантажів, вартість послуг за якими становила 440322,11 грн. (17000 дол. США). На виконання умов Договору від 21.07.2016 № 2107/16-1 Позивач сплатив 221690 грн. на рахунок Відповідача-2, яким було виконано перевезення вантажу в повному обсязі.

Наведені обставини встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі № 910/21846/16, частково зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017. Так, даним рішенням було встановлено факт надання Відповідачем-2 вказаних послуг на загальну суму 440322,11 грн. (17000 дол. США) за Договором від 21.07.2016 № 2107/16-1, оплату яких Позивач у повному обсязі не здійснив, заборгувавши 218632,11 грн. Дані обставини не підлягають доказуванню згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України.

З огляду на наведене, оскільки Відповідач-2 перебував у господарських правовідносинах із Позивачем за окремо укладеним із ним Договором від 21.07.2016 № 2107/16-1, та в межах справи № 910/21846/16 судом було встановлено факт надання Відповідачем-2 послуг та заборгованість Позивача з їх оплати, суд дійшов висновку про те, що Відповідач-2 не є солідарним боржником із Відповідачем-1 за Договором від 21.07.2016 № 2107/16 у розумінні ст. 541 ЦК України, у зв'язку з чим у задоволенні позову до Відповідача-2 слід відмовити.

Поряд із цим, із матеріалів справи вбачається, що заявки на перевезення вантажу за Договором від 21.07.2016 № 2107/16 містять підписи тільки Відповідача-1 та позивачем не підписувалися, хоча за умовами вказаного договору саме Позивач, як замовник, подає заявки на перевезення вантажу.

Відтак, Позивачем не були акцептовані й зміни щодо порядку оплати перевезень, викладені в заявках, де зазначено сплатити 8000 дол. США по курсу НБУ на день оплати - 50 % передоплати по факту митного оформлення та 50 % по факту вивантаження, замість викладеної в Договорі від 21.07.2016 № 2107/16 умови щодо оплати виконаного перевезення протягом 7 банківських днів від дати отримання оригіналів рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт, ТТН, CMR. Тобто, оплата Позивачем виставленого Відповідачем-1 рахунку на суму 198400 грн. буда здійснена без виконання останнім договірних зобов'язань по перевезенню вантажу, а відтак, за умови відсутності доказів надання Відповідачем-1 вказаних послуг, є безпідставно утриманими грошовими коштами.

Одночасно, вказані заявки (від 21.07.2016 № 21/07-1, № 21/07-1, № 21/07-2) містять ідентичні відомості щодо найменування вантажу, маси, умов перевезення, адреси завантаження та розвантаження та автомобілі, що й в заявках, підписаних Позивачем та Відповідачем-2 за Договором від 21.07.2016 № 2107/16-1 (від 21.07.2016 № 27/07-4, № 27/07-5, № 27/07-6), яким такі перевезення були виконані.

Таким чином, судом встановлено, що всі замовлені Позивачем перевезення були здійснені Відповідачем-2 за Договором від 21.07.2016 № 2107/16-1, у той же час, Відповідач-1 своїх зобов'язань за Договором від 21.07.2016 № 2107/16 не здійснив та послуги з перевезення не надав, у зв'язку з чим сплачена Позивачем за цим Договором сума передоплати у заявленому позивачем розмірі підлягає поверненню, як безпідставно утримані грошові кошти, на підставі ст. 1212 ЦК України.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 79788,21 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача-1.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ал Термо" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ал Термо" (м. Київ, вул. Старовокзальна, 24; ідентифікаційний код 35632351) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна" (м. Київ, вул. Московська, 46/2, секція 3, поверх 17; ідентифікаційний код 38809674) 79788 (сімдесят дев'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 21 коп. заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

У позові до Фізичної особи підприємця - Андрушкевич Сергія Олександровича відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.04.2018.

Суддя Р.Б. Сташків