ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/483/13-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - Компанія) - Яковенка П.А.,

відповідача - комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (далі - Підприємство) - не з'явився,

відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі - ВДВС) - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Компанії

на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 (суддя Лаврова Л.С.)

та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 (колегія суддів: Россолов В.В.( головуючий), судді Гетьман Р.А. і Хачатрян В.С.)

за скаргою Компанії на дії та бездіяльність ВДВС

за позовом Компанії до Підприємства

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Компанія звернулася до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії ВДВС, в якій просила: визнати незаконними дії ВДВС, які полягають у винесенні постанови від 14.07.2017 ВП № 37372161 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 04.03.2013 № 922/483/13-г (далі - Постанова); визнати Постанову недійсною; зобов'язати державного виконавця ВДВС вжити усіх заходів для фактичного повного виконання рішення суду в зазначеній справі.

Скарга мотивована тим, що Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено вичерпний перелік заборгованості, виконавче провадження за якою підлягає зупиненню, і заборгованість зі сплати судового збору під дію цього Закону не підпадає, а тому Постанова винесена безпідставно, з порушенням Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017, провадження з розгляду скарги в частині визнання недійсною Постанови стосовно зупинення виконавчого провадження щодо стягнення судового збору в розмірі 30 069 грн. припинено; в решті в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала і постанова мотивовані тим, що, оскільки Підприємство внесено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а 3 % річних нараховані на заборгованість, яка виникла до 01.07.2016, державним виконавцем було правомірно зупинено вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 37372161 в частині стягнення 3 % річних на підставі пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон). В частині визнання недійсною Постанови стосовно зупинення виконавчого провадження щодо стягнення судового збору в розмірі 30 069 грн. провадження за скаргою було припинено, оскільки постановою головного державного виконавця від 23.08.2017 було виправлено помилку в Постанові та виключено суму судового збору з розміру заборгованості, стягнення якої було зупинено в порядку пункту 10 частини першої статті 34 Закону.

Компанія в касаційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального права, а саме: статей 4, 42, 43, 32 33, 34, 36, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; в редакції, що діяла до 15.12.2017), норм матеріального права, а саме: статей 5, 6, 18, 34, 35 Закону, просить зазначені ухвалу і постанову зі справи скасувати, а скаргу на дії ВДВС - задовольнити.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Компанії, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- рішенням господарського суду Харківської області від 18.02.2013 зі справи № 922/483/13-г стягнуто з Підприємства на користь Компанії 1 503 426,06 грн. 3 % річних і 30 069 грн. судового збору;

- на виконання зазначеного рішення господарським судом Харківської області 04.03.2013 видано наказ;

- 03.04.2013 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37372161;

- 14.07.2017 у зв'язку із включенням Підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон № 1730), головним державним виконавцем Панюковою О.О. винесено Постанову.

Причиною звернення зі скаргою на дії ВДВС стала незгода Компанії з прийнятою Постановою.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.2017 № 152 Підприємство включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Також суди з'ясували, що заборгованість Підприємства перед Компанією за спожитий природний газ виникла до 01.07.2016.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що оскільки Компанія є постачальником природного газу, то заборгованість, яка стягується як 3 % річних нарахована на основну заборгованість за спожитий газ, підпадає під дію пункту 10 частини першої статті 34 Закону. У такому випадку дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП №37372161 в частині стягнення 3 % річних є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Водночас державним виконавцем на підставі Постанови взагалі зупинив вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 04.03.2013 № 922/483/13-г, за яким предметом стягнення є не тільки 3% річних, а й 30 069 грн. судового збору.

Однак зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням в частині стягнення судового збору не відповідає положенням статті 34 Закону.

Оскільки постановою від 23.08.2017 про виправлення помилки державним виконавцем пункт 1 резолютивної частини постанови від 14.07.2017 ВП № 37372161 про зупинення вчинення дій викладено в новій редакції та зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу від 04.03.2013 № 922/483/13-г в частині стягнення 3 % річних, суди правомірно виходили з того, що держаним виконавцем було усунено помилку щодо зупинення виконавчого провадження в частині стягнення судового збору.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд погоджується з висновком місцевого та апеляційного господарських судів про наявність підстав для припинення провадження в частині розгляду скарги про визнання недійсною Постанови в частині зупинення виконавчих дій щодо стягнення судового збору в розмірі 30 069 грн., оскільки державним виконавцем після прийняття скарги Компанії до провадження фактично було усунено помилку щодо зупинення виконавчого провадження в зазначеній частині шляхом прийняття постанови від 23.08.2017.

Доводи Компанії про допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права не вказують на обставини, що мали б наслідком безумовне скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже, доводи заявника касаційної скарги про порушення норм процесуального і матеріального права під час прийняття оскаржуваних процесуальних документів не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень Касаційний господарський суд не вбачає.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 зі справи № 922/483/13-г залишити без змін, а касаційну скаргу дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б.Львов

Суддя І.Булгакова

Суддя К.Пільков