ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/127/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту)

до Державної екологічної інспекції у Херсонській області

про стягнення 15850,34 грн,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

20.02.2018 до суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) з вимогами, спрямованими до Державної екологічної інспекції у Херсонській області, про стягнення 15850,34 грн, які ґрунтуються на несвоєчасному виконанню відповідачем взятих на себе зобовязань за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна щодо оплати вартості наданих послуг. Ухвалою суду від 21.02.2018 відкрите провадження у справі та її розгляд призначений за правилами загального провадження.

У підготовчому засіданні 03.04.2018 представник відповідача в усному порядку визнав позовні вимоги у повному обсязі, а тому суд зазначає, що дане рішення прийняте за результатами підготовчого провадження у відповідності до положень частин 3 та 4 статті 185 та частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, за якими у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Крім викладеного судом встановлено, що 25.02.2016 між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) та Державною екологічною інспекцією у Херсонській області укладений договір про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна, за умовами якого позивач як балансоутримувач державного майна, зобовязався забезпечити обслуговування, експлуатацію та ремонт нежитлового приміщення, загальною площею 148,44 грн, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Морська, буд. 2; а відповідач, у свою чергу, зобовязався брати участь у витратах позивача на утримання майна пропорційно зайнятій площі, ціна яких складає 1613,95 грн з ПДВ, але не може бути меншою, ніж сума за фактично спожиті послуги відповідно до актів надання послуг (виконаних робіт). За змістом пункту 22. Договору остаточний розрахунок за надані послуги відповідач повинен здійснювати протягом трьох банківських днів після підписання сторонами акту наданих послуг та на підставі виставленого рахунку.

На виконання умов договору позивачем надані послуги у жовтні, листопаді та грудні 2016 року, про що виставлені рахунки № 1022 від 31.01.02016 на суму 5193,78 грн, № 2021 від 30.11.2016 на суму 5328,28 грн та 3 2652 від 19.12.2016 на суму 5328,28 грн.

Не дивлячись на взяті на себе зобовязання відповідач вартість отриманих послуг не сплатив, у звязку з чим, за розрахунками позивача, заборгованість складає 15850,34 грн.

Встановлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобовязань, в силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на їх підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг. Зокрема, згідно з приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобовязань, за яким субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). При цьому не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

Таким чином, несвоєчасне виконання відповідачем взятого на себе зобовязання по оплаті вартості наданих послуг, є порушенням взятих ним на себе зобовязань та вказаних правових положень.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, несплати суми заборгованості в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

В даному випадку відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, у звязку з чим, попереднє провадження закінчене прийняттям даного рішення, а тому позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, а саме в розмірі 881 грн, а інша частина в розмірі 881 грн відноситься на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державної екологічної інспекції у Херсонській області (73026 м. Херсон, провулок Козацький, буд. 10, ідентифікаційний код 38044149) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) (73000 м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 4; ідентифікаційний код 38728533) 15850,34 грн основної заборгованості та 881 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. Повернути Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) надлишково сплачену суму судового збору в розмірі 881 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складане 04.04.2018

Суддя М.К. Закурін