РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Справа № 902/1049/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017р. у справі №902/1049/17 (суддя Колбасов Ф.Ф.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (м. Київ)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" (Вінницька область, Немирівський район, смт. Ситківці)

про стягнення 2861443,85 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1- адвокат (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серія МК № 000863)

відповідача - ОСОБА_2 - адвокат (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №4097/10)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" 2270502,04 грн. основного боргу, 20270,30 грн. пені, 548148,17 грн. штрафу та 22523,34 грн. 30% річних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017р. у справі №902/1049/17 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідача 548148,17 грн. штрафу, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що судом першої інстанції було стягнуто з нього штрафні санкції, розмір яких в два рази перевищує залишок суми заборгованості за основним боргом з врахуванням курсової різниці. Скаржник звертає увагу суду на те, що негативні наслідки заподіяні простроченням відповідача компенсовані позивачу задоволенням вимог про стягнення боргу із врахуванням знецінення курсу долара США та 30% річних, які в десять разів перевищують їх розмір, тому, на думку скаржника, в суду були наявні підстави застосувати положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити розмір штрафу.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2018р. скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. розгляд скарги призначено на 13.03.2018р. об 10:00 год.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії ОСОБА_3 судове засідання 13.03.2018р. о 10:00 год. не відбулося.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.03.2018р. розгляд скарги призначено на 11.04.2018р. об 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату від 10.04.2018р. №01-03/293, у зв'язку із перебування у відрядженні суддів-членів колегії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 11.04.2018р. по 13.04.2018р. включно, відповідно до статті 32 ГПК України, стаття 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі №902/1049/17.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018р. визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2018р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2018р. в задоволенні клопотання представника ТОВ "Ситковецьке" про призначення у справі судової-економічної експертизи відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №5979/18 від 22.02.2018р.), в якому позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 11.04.2018р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення з відповідача 548148,17 грн. штрафу, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2018р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, 30.11.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" (покупець) укладено договір поставки №Вн301116/01 на умовах товарного кредиту (а.с. 11-21).

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця товар (насіння, добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення, засоби захисту рослин), а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти товар та оплатити його вартість.

Найменування товару, його кількість, терміни поставки та оплати, базис поставки (місце передачі покупцю) визначені у специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною. Ціна за одиницю виміру товару та його загальна ціна, яку має сплатити покупець, визначається специфікаціями (додатками) до цього договору, з урахуванням вимог щодо цього, викладених в тексті самого договору (розділ 2). Продавець має право достроково виконати свої зобовязання щодо поставки товару (п. 1.2. договору).

Факт поставки та передачі товару від продавця до покупця фіксується шляхом складання та підписання накладних (або актів приймання-передавання) повноважними представниками сторін. З моменту прийому-передачі товару до покупця переходить право власності на товар та ризики його випадкового знищення або пошкодження (п. 1.4. договору).

Згідно п. 2.1. договору ціна товару, умови та витрати на доставку вказуються сторонами в специфікаціях, що є невідємною частиною цього договору. Сплата ціни товару покупцем здійснюється у гривнях України. Сторони можуть визначити в специфікації грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті у доларах США (Євро), по курсу продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує даті підписання специфікації.

Відповідно до п. 2.2. договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в гривнях на банківський рахунок продавця, вказаний в рахунку-фактурі.

Пунктом 2.3. договору сторони передбачили, що у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за товар (його частину), вартості долару США (Євро) в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США (Євро) в національній валюті на банківський день, що передує даті укладення відповідної специфікації, то неоплачена ціна товару, яку має сплатити покупець, змінюється, та здійснюється за наступною формулою С = В х (К2/К1) грн., де: С кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого товару; В ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у звязку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні; К2 вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує даті розрахунку за Товар; К1 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує даті укладення відповідної специфікації.

Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем у присутності уповноваженого представника продавця в момент отримання товару від продавця. Покупець зобовязаний перевірити комплектність, цілісність тари, а також відсутність ознак пошкодження або псування товару. Приймання товару покупцем за кількістю підтверджується видатковою накладною. Після приймання товару за кількістю претензії покупця щодо кількості, пакування чи зовнішнього вигляду товару не приймаються (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 4.11. договору стосовно товару, яким є засоби захисту рослин та регуляторів росту рослин, претензії щодо прихованих недоліків товару, які зявляються після застосування товару, приймаються та можуть бути задоволені продавцем лише у випадку присутності представника продавця під час першого застосування товару покупцем. Під час такого першого застосування товару представники сторін складають акт застосування товару на контрольній смузі. В акті зазначається вид застосованого товару, час його застосування, рослинна культура щодо якої застосований товар та інші дані. При розгляді претензії продавцем береться до уваги результати застосування товару на контрольній смузі.

Стосовно товару, яким є насіння, претензії щодо прихованих недоліків товару заявляються покупцем протягом 30 днів з дати приймання-передачі товару. У цьому випадку покупець повинен письмово заявити про це продавцю негайно та викликати представника продавця для складання акту, в якому фіксуються виявлені недоліки товару. На вимогу продавця недоліки товару повинні бути підтверджені результатами аналізів лабораторії (п.4.12. договору).

Відповідно до п. 4.13. договору претензії покупця розглядаються продавцем в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії і можуть бути визнані обґрунтованими тільки при умові дотримання покупцем вимог розділу 4 договору, а також вимог інструкції виробника, інших нормативних документів по транспортуванню, зберіганню та застосуванню товару.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 7.1 договору).

30.11.2016р було укладено додатки № 1, № 2 (специфікація №1, №2) (а.с. 15-21).

Специфікаціями до договору були встановлені наступні терміни оплати: специфікація №1 від 30.11.2016р. - термін оплати до 01.11.2017р.; специфікація №2 від 30.11.2016р. - термін оплати до 30.10.2017р.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 9132110,39 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними: №Вн000047 від 30.11.2016р. на суму 3456386,40 грн.; № Вн000048 від 30.11.2016р. на суму 1106293,00 грн.; № Вн000050 від 30.11.2016р. на суму 659997,60 грн.; №Вн000139 від 30.03.2017р. на суму 2370430,81 грн.; № Вн000004 від 03.04.2017р. на суму 1006017,60 грн.; №Вн00008 від 08.09.2017р. на суму 532984,98 грн.

Відповідач частково повернув товар позивачу на загальну суму 6939517,73 грн., що підтверджується накладною на повернення від покупця № 249 від 07.09.2017р. на суму 532984,89 грн., накладною на повернення від покупця № 280 від 08.11.2017р. на суму 2370490,81 грн., накладною на повернення від покупця № 281 від 08.11.2017р. на суму 109999,60 грн., накладною на повернення від покупця № 31 від 29.03.2017р. на суму 14004,40 грн., накладною на повернення від покупця № 32 від 29.03.2017р. на суму 3362099,93 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахунків з позивачем не проводив, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 2192592, 66 грн. (за специфікацією №1 в розмірі 1100304,07 грн. та за специфікацією №2 в розмірі 1092288,59 грн.).

Позивач, з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2270502,04 грн. боргу, 20270,30 грн. пені, 548148,17 грн. штрафу та 22523,34 грн. 30% річних.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, на виконання умов договору поставки та специфікацій до договору, поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 9132110,39 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідач частково повернув позивачу товар на загальну суму 6939517,73 грн., що підтверджується накладними на повернення товару від покупця. Разом з тим, в порушення умов договору за решту прийнятого товару відповідач з позивачем не розрахувався, внаслідок чого у нього утворилася перед ним заборгованість на загальну на суму 2192592,66 грн.

Як встановлено апеляційним судом, станом на 29.11.2016р. (останній банківський день, що передує даті підписання додатків до договору) курс долара США до гривні на міжбанку складав 25,61 грн. за долар, а станом на 10.11.2017р. (останній банківський день, що передує даті написання позовної заяви) курс долара США до гривні на міжбанку складав 26,52 грн. за долар, що підтверджується скриншотом з офіційного сайту міжбанківського ринку України із курсом долара США на міжбанку (а.с. 35-36).

Отже, оскільки відповідач зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем товару не виконав, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати повної вартості отриманого товару, враховуючи п. 2.3. договору поставки, а також курсову різницю, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 2 270 502, 04 грн. основного боргу підтвердженні належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 20270,30 грн. пені, 548148,17 грн. штрафу та 22523,34 грн. 30% річних, апеляційний суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п.п. 5.2., 5.3., 5.4. договору визначено, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25 % від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У випадку прострочення покупцем платежу, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30% річних від простроченої суми. Сума простроченого платежу визначається ціною товару, яку покупець сплатив із запізненням. Якщо на момент подання продавцем вимоги або позову до суду, ціна товару (її частина) не сплачена покупцем, сума несплаченої ціни товару визначається за формулою С = В х (К2/К1) грн., де: С кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті (його частини) в національній валюті України, після зміни ціни такого товару; В ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у звязку зі зміною вартості долара США (Євро) по відношенню до гривні; К2 вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує даті написання позовної заяви; К1 - вартість 1 (одного) долара США (Євро) в національній валюті України за курсом продажу долару США (Євро) за гривню, що склався на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує даті укладення відповідної специфікації.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, штрафу та 30% річних, суд апеляційної інстанції вважає його правомірним, тому погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 20270,30 грн. пені за період з 02.11.2017р. по 13.11.2017р. та з 31.10.2017р. по 13.11.2017р., 548148,17 грн. штрафу та 22523,34 грн. 30% річних за період з 02.11.2017р. по 13.11.2017р. та з 31.10.2017р. по 13.11.2017р.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо необхідності зменшення розміру штрафу, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами п. 3 ст. 83 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.) господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню із сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і вирішується судом в контексті судової дискреції.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначність прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідність розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави вважати, що у даному випадку в наявності є виняткові обставини, з урахуванням яких суд міг скористатися своїм правом та зменшити розмір штрафу, оскільки відповідач не довів суду належними та допустимими доказами свій скрутний матеріальний стан та фактичну неможливість виконання зобов`язань за договором, а також не здійснював будь-яких (навіть частково) розрахунків з позивачем за поставлений товар.

Окрім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що відповідач не звертався до суду першої інстанції з клопотання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, та воно не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.12.2017р. у справі №902/1049/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складено 13.04.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.