ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 923/333/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

учасники справи:

ініціюючий кредитор - ОСОБА_4,

представник ініціюючого кредитора - ОСОБА_5,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ»,

представник боржника не скористався правом участі в судовому засіданні, повідомлений належним чином,

ліквідатор - арбітражний керуючий Дудкін Роман Анатолійович прийняв участь у судовому засіданні особисто,

відповідач-1 - Дочірнє підприємство «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів авто»,

відповідач-2 - Приватне підприємство «Медичний центр «Мед-СИТИ»,

відповідач-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ»,

представники відповідачів не скористалися правом участі в судовому засіданні, повідомлені належним чином,

заінтересована особа - ОСОБА_7,

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши матеріали касаційної скарги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ» Дудкіна Р.А.

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017

у складі колегії суддів: Богатиря К.В. (головуючий), Лашина В.В., Філінюка І.Г.

у справі за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ» Дудкіна Р.А. до Дочірнього підприємства «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів авто», Приватного підприємства «Медичний центр «Мед-СИТИ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ»

про визнання недійсним правочину з продажу транспортних засобів боржника

у межах справи за заявою ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ»

про визнання банкрутом,

В С Т А Н О В И В:

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

1. 29.04.2014 рішенням Господарського суду Херсонської області у справі № 923/1097/13 визнано та задоволено право вимоги кредитора ОСОБА_4 до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ» (далі - ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ», боржник), стягнуто з боржника 1 103 120 грн.

2. Це судове рішення набрало законної сили на підставі постанови Вищого господарського суду України від 20.08.2014, однак не було виконано боржником через відсутність активів, що стало підставою для порушення цієї справи про банкрутство.

3. 22.08.2014 між ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» та Дочірнім підприємством «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів авто» укладено договір № 22/08/14, за яким боржник здійснив продаж чотирьох автомобілів. Було продано SKODA FABIA COMBI, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; ЗАЗ 110307, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; ЗАЗ 110557, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; FIAT NUOVO DOBLO, 2011 року випуску, - за 25 000 грн.

4. 29.04.2015 ці транспортні засоби були перереєстровані на Приватне підприємство «Медичний центр «Мед-СИТИ».

5. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.04.2016 порушено справу про банкрутство ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» за заявою ОСОБА_4

6. 09.06.2016 постановою Господарського суду Херсонської області введено процедуру ліквідації ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ», ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Дудкіна Р.А.

7. 05.12.2016 ліквідатор ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» Дудкін Р.А. подав до Господарського суду Херсонської області заяву до Дочірнього підприємства «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів авто» (далі - ДП «СІПІ авто»), Приватного підприємства «Медичний центр «Мед-СИТИ» (далі -ПП «Медичний центр «Мед-СИТИ») та ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» про визнання недійсними правочинів від 22.08.2014, за якими ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» відчужило на користь ДП «СІПІ авто» чотири автомобілі: SKODA FABIA COMBI, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; ЗАЗ 110307, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; ЗАЗ 110557, 2007 року випуску, - за 1 000 грн; FIAT NUOVO DOBLO, 2011 року випуску, - за 25 000 грн.

Обґрунтування заяви (позиція заявника у суді першої інстанції)

8. Заява мотивована посиланням на статті 202, 203, 234 ЦК України та наявністю ознак фіктивності спірних правочинів, оскільки вони спрямовані на приховування справжніх намірів учасників правочину та на ухилення від виконання судових рішень, якими встановлено боргові зобов'язання ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ», та виведення майнових активів з власності боржника.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

9. 13.09.2017 ухвалою Господарського суду Херсонської області заяву задоволено. Визнано недійсними правочини від 22.08.2014, за якими ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» відчужило на користь ДП «СІПІ авто» чотири автомобілі: SKODA FABIA COMBI, 2007 року випуску; ЗАЗ 110307, 2007 року випуску; ЗАЗ 110557, 2007 року випуску; FIAT NUOVO DOBLO, 2011 року випуску. Стягнуто з ДП «СІПІ авто» на користь ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» 2 756 грн витрат по сплаті судового збору.

10. Ухвала мотивована невідповідністю правочинів положенням статей 202, 203, 234 ЦК України, оскільки вони не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, мають на меті здійснення виведення активів боржника з метою їх збереження від звернення стягнення за наявними грошовими зобов'язаннями боржника перед кредиторами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

11. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 ухвалу суду першої інстанції скасовано. Відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» Дудкіна Р.А. про визнання недійсним правочину боржника, оскільки ліквідатор не довів належними та допустимими доказами факту укладення сторонами договору купівлі-продажу від 22.08.2014 № 22/08/14 як фіктивного правочину.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

12.02.12.2017 ліквідатор ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» арбітражний керуючий Дудкін Р.А. подав касаційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.09.2017 залишити в силі.

13. Скаржник посилається на порушення і неправильне застосування положень норм матеріального права - статей 203, 215, 228, 234, 655 ЦК України. Зазначає про наявність ознак фіктивності Договору. Крім того, вказує, що судом апеляційної інстанції безпідставно не застосовано статтю 228 ЦК України, оскільки у своїй заяві до суду першої інстанції арбітражний керуючий Дудкін Р.А. стверджував, що спірні правочини були спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Також зазначав про те, що судом апеляційної інстанції не взято до уваги доводи про те, що на початок 2014 року за боржником обліковувались основні засоби на суму 3 607 000 грн, а на кінець цього року - 23 000 грн.

14.Відзивів на касаційну скаргу ліквідатора ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. від учасників справи не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

15.Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право кожного на справедливий суд. Одним із практичних відображень права на справедливий суд є норма статті 43 ГПК України у редакції, що діяла до 15.12.2017, якою встановлено засади оцінки доказів. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

16. Невідповідність дій суду зазначеній вище нормі тягне за собою сумнів у загальній справедливості здійснення правосуддя та підриває авторитет правосуддя у країні.

17.Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

21. Суд першої інстанції у своєму рішенні вкрай детально зупинився на питаннях невідповідності спірних правочинів вимогам закону, наявності ознак фіктивності правочинів та спрямованості намірів учасників правочинів.

22. При цьому очевидним є той факт, що суд апеляційної інстанції, скасувавши рішення суду першої інстанції, повинен був привести більш аргументовані доводи, аніж ті, що їх наведено судом першої інстанції у своєму рішенні. Такий висновок випливає з наведеного вище Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006. Без наведення подібних більш аргументованих доводів, аніж ті, що лягли в основу рішення суду першої інстанції, постанова Одеського апеляційного господарського суду у цій справі має вважатися безпідставною.

23. Аналіз мотивувальної частини постанови суду апеляційної інстанції свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не дав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам, не знайшов відповіді на аргументи, що їх надавав ліквідатор ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» арбітражний керуючий Дудкін Р.А. у суді першої та апеляційної інстанцій, та в результаті неправильно застосував положення статей 203, 215, 228, 234, 655 ЦК України.

24. Так, висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру від 03.10.2014 № 539, від 06.10.2014 № 540, від 07.10.2017 № 541 боржником від ДП «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів Авто» фактично отримано грошові кошти у розмірі 28 000 грн є необґрунтованим у зв'язку з наступним.

25. У статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» дано визначення, зокрема, таких термінів: первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни у структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

26. Згідно з частинами 1, 5 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

27. Порядок створення, прийняття та відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

28. Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення).

29. Як вірно зазначено судом першої інстанції зазначені вище квитанції оформлені з порушенням вимог Положення та не є доказами того, що боржник фактично отримав грошові кошти від ДП «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів Авто» за спірними правочинами.

30. Судова колегія також критично відноситься до тверджень про крадіжку документів бухгалтерської (господарської) документації та печатки ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ», оскільки цей факт не підтверджено у судовому засіданні.

31. Крім того, громадянин ОСОБА_12 як керівник ТОВ «Медичний центр «Мед-СИТИ» не вжив будь-яких заходів до відновлення документації та передачі її арбітражному керуючому, зокрема ліквідаторові, вимогу суду першої інстанції щодо передачі документів не виконав.

32. Враховуючи викладене вище та доведеність судом першої інстанції обставин заінтересованості стосовно боржника громадян: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_15, ОСОБА_16, а також юридичних осіб: ДП «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів Авто»; ТОВ «Співдружність ініціативних працездатних інвалідів»; ПП «Медичний центр «Мед-СИТИ», беручи до уваги факт залишення автомобілів, які були предметом спірних правочинів, у тих же володільців і користувачів, судова колегія констатує, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок, що єдиною метою здійснених майнових дій від імені боржника є введення в оману кредиторів шляхом виведення активів боржника з метою їх збереження за заінтересованими особами від звернення стягнення за наявними грошовими зобов'язаннями боржника перед кредиторами, створення видимості належної юридичної форми відчуження майна.

33. Отже, відчуження автотранспортних засобів боржником відбулося «про око» та суперечить вимогам закону, оскільки правочини не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, є порушенням частин першої та п'ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. Верховний Суд з урахуванням наведених вище доводів вважає, що постанова Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 підлягає скасуванню, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 13.09.2017 - залишенню в силі, як така, що відповідає закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, пунктом 4 частини першої статті 308, статтями 312, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Мед-СИТИ» Дудкіна Р.А. задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у справі № 923/333/16 скасувати, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 13.09.2017 залишити в силі.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк