ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Справа № 915/46/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Фролова В.Д.

за участю секретаря судового засідання Кнауб А.А.

розглянувши матеріали справи № 915/46/18

за позовом: Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий (Богоявленський), 42-А), код 31821381

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ (54018, АДРЕСА_1), код 31554186

про: стягнення 325 грн. 00 коп.

ПРИСУТНІ:

від позивача - ОСОБА_1 довіреність № 17/1-1047 від 13.02.2018

від відповідача - представник не зявився

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря Машпроект звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ про стягнення збитків в розмірі 325 грн. 00 коп. посилаюсь на невиконання відповідачем зобовязань по договору поставки №1331 від 07.10.2016, зокрема невиконання вимог щодо реєстрації податкових накладних, що зумовило понесення позивачем збитків у вигляді недоотримання податкового кредиту, та як наслідок бюджетного відшкодування.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи №915/46/18 між суддями від 19.01.2018 головуючим суддею призначено ОСОБА_2

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.01.2018: прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 21 лютого 2018 року о 10 год. 10 хв.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився.

Ухвалою суду від 21.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2018 о 10 год. 20 хв.

13 березня 2018 року від представника позивача до суду надійшла заява №17/1-1706 від 13.03.2018 про зміну предмету позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення порядку реєстрації та надання податкової накладної у розмірі 325 грн. 00 коп. і дорівнює сумі ПДВ, на яку повинна була бути складена та зареєстрована податкова накладна.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дана заява позивача є заявою про зміну предмету позовних вимог. Оскільки, позивач подав дану заяву до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність прийняття поданої заяви до розгляду. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 46 ГПК України, до прийняття рішенні, справа розглядається з урахуванням заяви №17/1-1706 від 13.03.2018.

У звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання, ухвалою суду від 21.03.2018 відкладено розгляд справи на 04.04.2018 об 11 год. 00 хв.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи повторно повноваженого представника в судове засідання не направив, вимоги ухвали суду не виконав, позов не оспорив.

Пунктами 1, 2 частини 3 статті 202 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована належним чином та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

07 жовтня 2016 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 1331 умовами якого передбачено, що відповідач (постачальник) зобов'язався поставити позивачу (покупцю) товар зазначений у специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити поставлений товар у порядку та строки, передбачені договором (п.1.1 договору).

Відповідно до п.3.3 договору право власності та ризики загибелі або пошкодження товару переходять до позивача з моменту його поставки, згідно п. 3.2 договору.

Пунктом 3.8 передбачено, що при передачі товару позивачу відповідач зобов'язаний надати оригінали рахунку-фактури, видаткової накладної та паспорту (етикетки) на кожну одиницю товару.

Відповідно до наданої позивачем завіреної копії видаткової накладної №РН-0000025 від 08.12.2016 року відповідач поставив позивачу, а позивач прийняв товар на загальну суму 1950,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 325,00 грн. (а.с. 26).

За умовами договору відповідачем було виписано рахунок-фактуру СФ-0000180 від 08.12.2016 року на суму 1950,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 325,00 грн. (а.с. 27).

Згідно наданої позивачем завіреної копії платіжного доручення № 14155 від 20.12.2016 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача 1950,00 грн., в тому числі податок на додану вартість 325,00 грн., на підставі рахунку-фактури СФ-0000180 від 08.12.2016 року (а.с. 28).

Відповідно до п. 2.10. договору відповідач зобов'язаний надати позивачу податкову накладну та/або розрахунок коригування (у разі збільшення вартості товарів), які складені в електронній формі, із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у строк не пізніше 15 календарних днів з дати виписки (дати виникнення податкових зобовязань або збільшення податкових зобовязань).

Згідно п. 2.12 договору відповідач зобов'язаний декларувати суми ПДВ за податковими накладними та розрахунками коригування у складі податкових зобов'язань у тому податковому періоді, в якому такі податкові зобов'язання виникли згідно вимог п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Позивач зазначає, що з боку відповідача було допущено порушення зобов'язань закріплених у пунктах 2.10, 2.12 договору, тобто порушення цих умов договору.

14.08.2018 позивачем була направлена на адресу відповідача претензія з приводу невиконання умов п.2.11, 2.13 договору (а.с. 33-36) та необхідності сплати штрафу, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення (а.с. 37).

Враховую вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про та стягнення штрафу (з урахуванням заяви про зміну предмету позову).

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 7.12 договору передбачено, що у випадку порушення строку надання відповідачем податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої накладної; не здійснення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄДРПН протягом 15 календарних днів з дати складання податкової накладної та/або розрахунку коригування; порушення встановлено ст. 201 Податкового кодексу України порядку заповнення податкової накладної та/або розрахунку коригування, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі, рівному сумі ПДВ, на яку повинна бути видана, належно оформлена та зареєстрована в ЄДРПН податкова накладна та/або розрахунок коригування. Відповідач зобовязаний сплатити зазначений штраф у строк 10 календарних днів з моменту здійснення такого порушення строку та/або порядку.

Пунктом 7.13 договору передбачено, що у випадку порушення порядку декларування та/або не здійснення відповідачем декларування сум ПДВ за податковими накладними у складі податкових зобовязань, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі рівному сумі ПДВ, який вказаний в податковій накладній і розрахунку коригування до неї. Відповідач зобовязаний сплатити зазначений штраф у строк 10 календарних днів з моменту здійснення порушення.

Згідно п.11.12 договору для обміну податковими накладними в електронній формі позивач використовує програмне забезпечення М.Е.Doc.

Так згідно наданому позивачем витягу з програми М.Е.Doc, електронного кабінету ДП НВКГ Зоря Машпроект відповідач з порушенням передбачених договором строків, а саме 15.01.2017 подав податкову накладну №2 від 08.12.2016.

Так матеріалами справи, зокрема витягом з програми М.Е.Doc, заявою (додаток № 8 до податкової накладної з податку на додану вартість підтверджено, та не спростовано відповідачем, порушення ТОВ УКРГАЗТЕХ п.7.12 договору та вимог щодо реєстрації та надання податкової накладної, що призвело до нарахування позивачем штрафу у розмірі 325 грн. 00 коп., рівному сумі ПДВ, на яку повинна була бути складена та зареєстрована податкова накладна.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ч.1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався, позов не оспорив.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 86 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню повністю, судові витрати, згідно ст.129 ГПК, слід покласти на відповідача.

В судовому засіданні 04.04.2018, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія УКРГАЗТЕХ (54018, АДРЕСА_1, код 31554186) на користь Державного підприємства Науково-виробничий комплекс газотурбобудування Зоря Машпроект (54018, м. Миколаїв, пр. Жовтневий (Богоявленський, 42-А, код 31821381) штраф у розмірі 325 (триста двадцять п'ять) грн. 00 коп., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 06 квітня 2018 року.

Суддя В.Д. Фролов