ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/12562/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючої - Вронської Г.О., суддів: Баранця О.М., Студенця В.І.,

за участю секретаря судового засідання Варави Ю.В.,

представників учасників справи:

позивача: Каукалова І.А.,

відповідача: Сказко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД"

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Балац С.В.

від 25.09.2017 та

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Дикунська С.Я., Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.,

від 22.01.2018

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет Інвест"

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет Інвест" про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації. Позивач заявив такі вимоги:

- визнати недостовірною та такою, що принижує престиж та порочить ділову репутацію позивача, інформацію, поширену 13 листопада 2016 року в мережі Інтернет на офіційному інформаційно-аналітичному порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділі "Новости" статтю під назвою "Банк ОСОБА_4 подозревают в незаконном обналичивании и выводе денег в оффшоры" (мова оригіналу) за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Стаття-1) та 9 січня 2017 року в мережі Інтернет на офіційному інформаційно-аналітичному порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділі "Новости" статтю під назвою "Глава правления банка секретаря Днепропетровского горсовета ОСОБА_4 уволилась от греха подальше" за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Стаття-2);

- зобов'язати відповідача видалити з офіційного інформаційно-аналітичного порталу ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділі "Новости" Статтю-1 і Статтю-2 протягом 10 днів з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили та здійснити спростування недостовірної інформації, одночасно із публікацією резолютивної частини рішення по даній справі протягом десяти днів з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили шляхом розміщення на офіційному інформаційно-аналітичному порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення наведеного в позові змісту.

2. Позов мотивований тим, що в Статті-1 і Статті-2 мітиться інформація, яка є неправдивою, недоведеною, має яскраво виражений негативний характер та в сукупності формує суспільну думку про те, що позивач в ході здійснення господарської діяльності діє недобросовісно по відношенню до своїх контрагентів та клієнтів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018, у позові відмовлено.

4. Судові рішення мотивовані недоведеністю Позивачем обставин поширення спірної інформації саме відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

5. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а також прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

6. Касаційна скарга мотивована посиланням на недоведеність відповідачем того, що він не є власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність належних і допустимих доказів того, що власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на дати публікації Статті-1 та Статті-2 є ОСОБА_5.

7. Також позивач зазначає, що суд першої інстанції порушив приписи статей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України, не залучивши фізичну особу до участі у даній справі як іншого відповідача, а також всупереч вимогам пункту 1 частини 1 статті 80 зазначеного Кодексу не припинив провадження у справі у зв'язку з тим, що даний спір не підвідомчий господарським судам України.

8. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. У мережі Інтернет на офіційному інформаційно-аналітичному порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 в розділі "Новости" розміщено 13 листопада 2016 року Статтю-1 та 9 січня 2017 року Статтю-2.

10. Згідно з наданою відповідачем інформацією (вих. №692 від 11.09.2017) відповідач надає послуги з реєстрації доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі публічного (сервісного) договору відповідно до статей 633, 641 Цивільного кодексу України. Процес замовлення послуг в системі з реєстрації доменних імен і замовленню хостингу відбувається дистанційно через засоби мережі Інтернет за допомогою веб-сайту http://imena.ua і не вимагає надання документів, що засвідчують особу. Замовник самостійно декларує достовірність даних і сам несе за них відповідальність. Реєстрантом доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 виступає ОСОБА_5.

11. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що власник доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2, про якого зазначено в інформації вих. №692 від 11.09.2017, передав вказане доменне ім'я у власність або користування іншій особі, зокрема відповідачу, на підставі відповідного договору, а також доказів того, що користування доменним іменем ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється відповідачем без належної на це правової підстави.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Конституція України

Стаття 32. …

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Стаття 34. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

13. Цивільний кодекс України

Стаття 15. Право на захист цивільних прав та інтересів

1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …

3) припинення дії, яка порушує право; …

5) примусове виконання обов'язку в натурі; …

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Стаття 91. Цивільна правоздатність юридичної особи

1. Юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. …

Стаття 94. Особисті немайнові права юридичної особи

1. Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Стаття 200. Інформація

1. Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

2. Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

3. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Стаття 201. Особисті немайнові блага

1. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. …

Стаття 277. Спростування недостовірної інформації

1. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. …

4. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. …

Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. …

6. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

7. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

14. Закон України "Про інформацію"

Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: …

інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; …

Стаття 5. Право на інформацію

1. … Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Стаття 7. Охорона права на інформацію

2. … Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

15. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) (далі - ГПК України)

Стаття 1. Право на звернення до господарського суду

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи … мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 42. Рівність перед законом і судом

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Стаття 43. Змагальність

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 21. Сторони в судовому процесі

Сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. …

Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Стаття 24. Залучення до участі у справі іншого відповідача. Заміна неналежного відповідача

Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. …

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Стаття 38. Витребування доказів

Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. …

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. …

Стаття 80. Припинення провадження у справі

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; …

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд виходить з того, що з огляду на положення статті 1 ГПК України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог статті 33 ГПК України обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

17. Зокрема, при зверненні з позовом про спростування недостовірної інформації до певної особи позивач повинен довести, що відповідна інформація поширена саме відповідачем.

18. При цьому Суд погоджується з твердженням, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

19. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Належним підтвердженням того, що певна особа є власником сайту, можуть бути дані, отримані від адміністратора адресного простору українського сегмента мережі Інтернет у відповідному домені, а також дані, отримані від реєстратора, який на підставі цивільно-правового договору, укладеного з реєстрантом, здійснював реєстрацію відповідного доменного імені.

20. Разом з тим зважаючи на те, що під час розгляду даної справи позивач не довів порушення саме відповідачем його права через розміщення в мережі Інтернет на офіційному інформаційно-аналітичному порталі ІНФОРМАЦІЯ_2 Статті-1 і Статті-2, Суд вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позову, заявленого до відповідача.

21. Суд враховує, що суди першої та апеляційної інстанції визнали недоведеним факт користування відповідачем доменним іменем ІНФОРМАЦІЯ_2 на певній правовій підставі або за її відсутності та встановили наявність відомостей щодо реєстрації зазначеного доменного імені за іншою особою. При цьому суд першої інстанції під час розгляду справи за клопотанням позивача витребував у відповідача інформацію щодо власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 та врахував її при вирішенні спору.

22. При цьому Суд не приймає до уваги посилання на недоведеність відповідачем того, що він не є власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність належних і допустимих доказів того, що відбулась реєстрація доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_2 та його власником є ОСОБА_5. Вказані аргументи позивача по суті зводяться до переоцінки доказів, але відповідно до визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

23. Також Суд вважає безпідставним твердження позивача про порушення судом першої інстанції приписів статей 1, 21 ГПК України у зв'язку з незалученням ним до участі у даній справі фізичної особи як іншого відповідача. Суд звертає увагу, що положеннями статті 24 ГПК України передбачено право, а не обов'язок суду здійснити залучення до участі у справі іншого відповідача або допустити заміну неналежного відповідача. Оскільки фізичні особи можуть бути відповідачами у господарській справі лише у випадках, передбачених ГПК України, а спір у даній справі до таких випадків не віднесений, підстави для застосування судом першої інстанції положень наведених норм процесуального права відсутні.

24. Водночас Суд відхиляє доводи позивача про те, що суд першої інстанції повинен був припинити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК України, адже згідно з положеннями статей 1, 12 ГПК України відсутні підстави для висновку про непідвідомчість господарським судам даного спору за позовом, заявленим саме до відповідача. Водночас позовні вимоги до певної фізичної особи позивачем у даній справі не заявлялись.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведені висновки судів попередніх інстанцій та не довів неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

26. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

27. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

28. Понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

29. Висновки про правильне застосування норм права

30. З огляду на положення статті 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017), статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. Зокрема, при зверненні з позовом про спростування недостовірної інформації до певної особи позивач повинен довести, що відповідна інформація поширена саме відповідачем.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" відмовити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 у справі №910/12562/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець