КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. Справа№ 925/1293/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 10.04.2018.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 (повний текст складено 05.12.2017)

у справі №925/1293/17 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія»

до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області

про визнання поновленим договору оренди землі та зобов'язання укласти угоду

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» (далі, позивач або ТОВ «Надія») звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (далі, відповідач) про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2004 року №64/1, укладеного між Тальнівською районною державною адміністрацією Черкаської області та ТОВ «Надія» та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області укласти з ТОВ «Надія» додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01 березня 2004 року №64/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив дії, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», звернувшись до відповідача із листом-повідомленням про намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк, однак відповідач у встановлений законом місячний строк лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі позивачу не надіслав. Листи №2195/2-17 від 28.02.2017 (отримано позивачем 06.03.2017) та №27-23-0.32-2312/2-17 від 03.03.2017 (отримано позивачем 09.03.2017) були направлені позивачу з порушенням встановленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку, протягом якого орендодавець повинен був направити орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. У зв'язку із зазначеним, на думку позивача, договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2004 року №64/1 підлягає поновленню.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 у справі №925/1293/17 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки ( ділянок) від 01 березня 2004 року (державна реєстрація від 17 квітня 2004 року за № 14 із договором оренди землі від 18.04.2005 №125, зареєстрованим у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2006 за №05, з додатковою угодою від 25.01.2006 №З6, зареєстрованою у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2006 за №20 з додатковою угодою від 23.01.2007, зареєстрованою у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2007 за №02, з додатковою угодою від 19.04.2011 №243, зареєстрованою у відділі Держкомзему у Тальнівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2011 за № 0227).

Визнано укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 01 березня 2004 року, який зареєстровано у Тальнівському районному відділі земельних ресурсів 17.03.2004 за №14 із врахуванням змін, внесених до Договору в період його дії - в редакції, запропонованій позивачем 26 січня 2017 року (зміст даної додаткової угоди викладено у пункті 3 резолютивної частини рішення суду).

Присуджено до стягнення 1 600 грн. судових витрат по сплаті судового збору з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія».

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач у встановленому частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пунктом 8 Договору оренди в редакції від 19.04.2011 порядку скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, про що звернувся до відповідача із відповідною заявою від 26.01.2017. Відповідач, у свою чергу, не надав до суду доказів виконання ним приписів Закону України «Про оренду землі» по вчиненню дій щодо узгодження саме істотних умов Договору, в тому числі по розміру плати за землю при документально підтвердженій згоді орендаря на будь-який її розмір, запропонований орендодавцем. Лист-повідомлення відповідача від 28.02.2017 №2195/2-17 суд оцінив критично, оскільки його було надіслано позивачу після визначеного законом місячного строку, крім того, цей лист є необґрунтованим, безпідставним і не може бути покладений судом в основу судового рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач довів вимоги, заявлені ним у позові, пропозиція позивача щодо продовження дії спірного Договору на строк у 7 років є обґрунтованою та відповідає як інтересам держави, так і інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог, а також повернути Головному управлінню Держгеокадастру в Черкаській області судовий збір відповідно до платіжного доручення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору оренди, 03.03.2017 Головним управлінням на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» було направлено позивачу лист-заперечення щодо поновлення договору оренди. Даний лист був отриманий позивачем 09.03.2017, про що свідчить відповідний підпис уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення. Скаржник наголошує, що у прохальній частині позову ТОВ «Надія» просило визнати договір поновленим, однак, таке поновлення не є можливим у зв'язку із направленням відповідачем позивачу згідно частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у місячний строк листа-заперечення щодо такого поновлення.

Крім того, скаржник зазначив, що суд першої інстанції, виклавши в оскарженому рішенні текст додаткової угоди, вийшов за межі позовних вимог, оскільки в прохальній частині позову позивачем не було визначено тексту додаткової угоди або інших умов, на яких він бажає поновити договір.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Іоннікова І.А.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 відкрито апеляційне провадження у справі №925/1293/17 та розгляд справи призначено на 25.01.2018.

22.01.2018 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Представники сторін у судове засідання, призначене на 25.01.2018, не з'явилися. Представник позивача подав 25.01.2018 заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 розгляд справи було відкладено на 15.02.2018.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2018, враховуючи перебування судді Іоннікової І.А. у відпустці, прийнято справу №925/1293/17 за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.; розгляд справи №925/1293/17 призначено на 15.03.2018.

15.03.2018 у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.04.2018.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача, просили залишити оскаржене рішенні суду без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, у позові відмовити.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 01 березня 2004 року між Тальнівською райдержадміністрацією Черкаської області (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» (орендарем) був укладений Договір за №64/1 оренди земельної ділянки, зареєстрований у Тальнівському районному відділі земельних ресурсів від 17.04.2004 за №14 (далі, Договір).

За змістом пункту 1.1. Договору ТОВ «Надія» отримало у тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 273,39 га.

Земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення з 01.03.2004 по 30.09.2006 з послідуючою пролонгацією на наступний відповідний період при підтвердженні виконання орендарем умов договору (пункт 1.3. Договору).

08.04.2005 сторонами на підставі розпорядження голови Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області від 18.04.2005 №125 та враховуючи рішення Лісівської сільської ради від 14.01.2005 №14/6, було укладено Договір оренди землі від 08.04.2005 №125, зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2006 за №05, згідно якого позивачу в тимчасове користування на умовах оренди було передано земельні ділянки загальною площею - 232,15 га, в тому числі земель державного запасу та резервного фонду (рілля) площею - 192,15 га, пасовище площею - 40,00 га, які знаходяться за межами населеного пункту Лісівської сільської ради.

У встановленому порядку до Договору №64/1, із урахуванням Договору оренди від 18.04.2005 №125, вносились зміни, а саме: додатковою угодою від 25.01.2006 №36 до договору оренди землі від 18.04.2005 №125, зареєстрованою у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2006 за №20; додатковою угодою від 23.01.2007 №12 до договору оренди землі від 18.04.2005 №125 з урахуванням додаткової угоди від 25.01.2006 №36, зареєстрованою у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2007 за № 02; додатковою угодою №67 до договору від 01.03.2004 №64/1 із урахуванням договору оренди від 18.04.2005 №125 та додаткових угод №36 та №12, зареєстрованою у Тальнівському районному відділі Черкаської філії «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2006 за №20; додатковою угодою від 19.04.2011 №243 до договору оренди землі від 01.03.2004 №64/1 із врахуванням договору оренди від 18.04.2005 №125 та додаткових угод до нього, зареєстрованою у відділі Держкомзему у Тальнівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2011 за №0227.

Так, згідно пункту 8 Додаткової угоди від 19.04.2011 №243 до договору оренди землі від 01.03.2004 №64/1, із урахуванням договору оренди від 18.04.2005 №125 та додаткових угод до нього, договір укладено на земельні ділянки загальною площею - 178,1272 га, в тому числі: земельні ділянки площею 123,0318 га із земель державного земельного запасу, земельні ділянки площею - 55,0954 із земель державного резервного фонду, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном з 1 січня 2007 року по 28 лютого 2017 року, за межами населеного пункту в адмінмежах Лісівської сільської ради. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк при підтвердженні виконання обов'язків по договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За таких обставин, строк дії Договору (у редакції Додаткової угоди від 19.04.2011 №243) був визначений сторонами до 28.02.2017.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є, зокрема, вимога позивача до відповідача про визнання поновленим Договору оренди та укладення відповідної додаткової угоди про його поновлення з посиланням, зокрема, на приписи статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Як вірно зазначив суд першої інстанції із посиланням на норми частини 4 статті 4 Закону України «Про оренду землі», наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за №852/21164, постанову Кабінету Міністрів України від 15.01.2015 №5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», наказ комісії з реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 №3, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем у даній справі, оскільки на нього покладений, зокрема, обов'язок щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (стаття 15 Закону України «Про оренду землі»).

За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до умов, викладених у абз. 2 пункту 8 Договору у редакції додаткової угоди №243, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк при підтвердженні виконання обов'язків по договору.

Отже, після закінчення терміну дії Договору орендар має переважне право поновлення його на новий термін.

У цьому разі, відповідно до вищевказаного пункту 8 Договору, орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію

Колегія суддів зазначає, що підстави і порядок поновлення договору оренди землі врегульовані нормою статті 33 Закону України «Про оренду землі»

Відповідно до пункту 2.17. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набрав чинності з 12.03.2011).

Конструкція норми статті 33 Закону України «Про оренду землі» містить два випадки поновлення (пролонгації) договору. Зокрема, у частинах 1 - 5 передбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк і процедура реалізації цього права.

Так, за змістом частин 1, 2, 3, 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відповідно до частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Реалізація переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків.

Отже, для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідним є наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 2) орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; 3) до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 4) орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та про своє рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання пункту 8 Договору оренди та для реалізації свого переважного права на його поновлення позивач 26.01.2017 заявою звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області з проектом додаткової угоди, в якій пропонувалось внести зміни в договір оренди, а саме в розділи «Строк дії договору», «Орендна плата», «Об'єкт оренди». Заява позивача отримана відповідачем 26.01.2017 за №509/0/1-17-СГ, про що свідчить відмітка на ній.

Із пояснень представників позивача вбачається, що позивач в порядку узгодження умов додаткової угоди пропонував відповідачу самому визначити розмір відсотка від нормативної грошової оцінки для здійснення орендної плати, а позивач погодився б саме з тим розміром, який би запропонував відповідач.

У відповідь на вказану заяву розпорядник земель (відповідач) листом від 28.02.2017 за вих. №2195/2-17 (отриманий позивачем 06.03.2017), відмовив позивачу у поновленні договору оренди землі на новий термін з тих мотивів, що у запропонованому позивачем проекті додаткової угоди відсутня інформація про розмір відсоткової ставки по платі за земельні ділянки.

Однак, суд наголошує, що вказаний лист відповідача був надісланий позивачу після спливу визначеного частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» місячного строку для висловлення орендодавцем заперечень проти поновлення дії договору на запропонованих позивачем умовах.

Поруч із цим, як вже встановлено судом, строк дії Договору (пункт 8 у редакції Додаткової угоди від 19.04.2011 №243) був визначений сторонами до 28.02.2017.

Отже, оскільки фактично сторонами не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору та не укладено відповідний договір у порядку, передбаченому для реалізації переважного права орендаря на його поновлення (частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»), фактично строк дії договору оренди закінчився 28.02.2017.

Водночас, згідно частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», на яку у тому числі посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів, як-то: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №903/162/17.

Тобто, відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Із наявних у матеріалах справи доказів колегією суддів встановлено, що оскільки сторонами фактично не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору та не укладено відповідний договір у порядку, передбаченому для реалізації переважного права орендаря на його поновлення, про що зазначалося вище, 03.03.2017 Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області було направлено позивачу лист-повідомлення №27-23-0.32-2312/2-17, у якому відповідач заперечив проти поновлення договору оренди та просив позивача, враховуючи припинення дії Договору, повернути орендодавцеві земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому вони були одержані в оренду. Вказаний лист був отриманий позивачем 09.03.2017, про що свідчить відповідний підпис уповноваженої особи позивача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів зазначає, що лист відповідача №27-23-0.32-2312/2-17 від 03.03.2017 за своїм змістом є його запереченням проти автоматичного поновлення дії договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відтак, у даному випадку відсутня уся сукупність обставин, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», які є підставою для поновлення дії договору оренди, оскільки наявний такий юридичний факт, як заперечення орендодавця проти поновлення договору оренди на новий строк.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд визнати поновленим Договір оренди та зобов'язати відповідача укласти додаткову угоду, отже фактично позивачем заявлена вимога про поновлення договору оренди саме на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», що у даному випадку не є можливим у зв'язку із направленням відповідачем позивачу в місячний строк після закінчення строку дії договору листа-заперечення проти такого поновлення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відсутні законодавчо визначені підстави для поновлення дії спірного договору оренди на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» та, відповідно, підстави для задоволення позовних вимог у даній справі.

Судом першої інстанції, натомість, вказані обставини при вирішенні спору враховані не були, не була надана належна оцінка листу-повідомленню відповідача №27-23-0.32-2312/2-17 від 03.03.2017 про відмову у поновленні договору оренди, що, як наслідок, призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі.

Водночас, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржене рішення, фактично, за відсутності відповідного клопотання про це заінтересованої сторони, вийшов всупереч положенням статті 83 Господарського процесуального кодексу України у відповідній редакції, за межі заявлених позивачем позовних вимог, визнавши у пункті 3 резолютивної частини рішення укладеною додаткову угоду до Договору оренди від 01.03.2004 в редакції, запропонованій позивачем 26.01.2017.

Втім, пункт 4 прохальної частини позовної заяви був сформульований позивачем зовсім іншим чином: «Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області укласти з ТОВ «Надія» додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01 березня 2004 року №64/1» та не містить посилання на проект договору, запропонований позивачем відповідачу 26.01.2017.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів вважає заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, наведені в оскарженому рішенні. Рішення Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 у даній справі, враховуючи норми пункту 2 частини 1 статті 275 та статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги суд зазначає наступне.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви до суду першої інстанції, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становив 1 600,00 грн.

Розмір ставки за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, станом на дату подання апеляційної скарги до суду (14.12.2017), становив 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги (підпункт 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Із урахуванням вказаних приписів Закону України «Про судовий збір», того, що предметом позову у даній справі є дві вимоги немайнового характеру, при зверненні до суду з цією апеляційною скаргою судовий збір підлягав сплаті у розмірі 3 520, 00 грн. (1600,00 грн. х 2) х 110%))

Отже, судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги у розмірі 3 520,00 грн. згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Водночас, у пункті 3 прохальної частини апеляційної скарги відповідач просив суд повернути Головному управлінню сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення.

Так, із доданої відповідачем до апеляційної скарги квитанції #0.0.916050778.1 ПриватБанку від 14.12.2017 вбачається, що відповідачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 704,81 грн., тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

З огляду на зазначене, враховуючи викладене відповідачем у апеляційній скарзі клопотання про повернення йому сплаченого судового збору, суд вважає за можливе повернути Головному управлінню Держгеокадастру в Черкаській області надлишково сплачений ним за подання апеляційної скарги в даній справі судовий збір у розмірі 184,81 грн. (3 704,81 грн. - 3 520,00 грн.).

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 у справі №925/1293/17 задовольнити.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 30.11.2017 у справі №925/1293/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» (20410, Черкаська область, Тальнівський район, с.Лісове, вул. Янківська, буд. 92/4; ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131; ) 3 520 (три тисячі п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області згідно вимог процесуального законодавства.

Повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131; ) з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 184,81 грн., сплачений згідно квитанції #0.0.916050778.1. ПриватБанку від 14.12.2017. Оригінал квитанції #0.0.916050778.1. від 14.12.2017 залишити у матеріалах справи.

Матеріали справи №925/1293/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.04.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко