КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. м.Київ Справа№ 910/11257/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Суліма В.В.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання - Пугачової А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.04.2018 року по справі №910/11257/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017, повний текст якого складено - 09.10.2017

у справі №910/11257/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал", 2.Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 1.Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", 2.Державне підприємство "Київський державний завод "Буревісник"

про визнання недійсним договору.

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним договору від 13.09.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" (далі-відповідач 1) та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" (далі-відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що укладений між відповідачами договір від 13.09.2016 року не відповідає вимогам ч.ч.1,2 ст.203, ч.1 ст.227 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.207 Господарського кодексу України.

Також, позивач посилається на те, що винесення слідчим суддею Дарницького районного суду м.Києва ухвали від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к, якою накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 13 є підставою для визнання недійсним договору від 13.09.2016 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №910/11257/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 03.10.2017, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідачем 1 подано відзив на апеляційну скарги, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Третьою особою 1 також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить її задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи викладені у відзиві фактично є тотожними доводам апеляційної скарги.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Однак, в судове засідання з'явився лише представник Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус", інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх представників (законних представників або адвокатів) не направили.

При цьому, 16.04.2018 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" подав через канцелярію суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши думку представника Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус", судова колегія визнала за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой", Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал", Іпотечного центра в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", Державного підприємства "Київський державний завод "Буревісник", оскільки відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Крім того, участь у судовому засіданні учасників справи суд не визнавав обов'язковою.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі «Апеляційний розгляд». При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах «Апеляційний розгляд» і «Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження».

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, заслухавши пояснення представника відповідача 1, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні виходячи з наступного.

Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів Державному підприємству "Київському державному заводу "Буревісник" була відведена земельна ділянка за адресою: вул. Здолбунівська, 13 у Дарницькому районі м. Києва для житлового будівництва.

25 червня 2003 року між ТОВ "Градострой" та ДП "КДЗ "Буревісник" було укладено Договір №93/400/40-27 про будівництво житлового будинку, відповідно до умов якого ДП «КДЗ "Буревісник" надає територію для капітального будівництва житлового будинку за адресою вул. Здолбунівська, 13 у Дніпровському районі м. Києва (надалі об'єкт) та здійснює всебічне сприяння, а інвестор розробляє архітектурно-проектне завдання, фінансує та організовує будівництво Об'єкта. Інвестор приймає на себе виконання функцій замовника та організатора будівельних робіт, включаючи: (а) своєчасне забезпечення фінансування будівництва Об'єкта; (б) координацію всіх учасників будівництва Обєкта; (в) укладання угод від свого імені, необхідних для виконання предмету даного Договору з третіми особами (підрядними організаціями); (г) забезпечення переносу з будівельної площадки будівель, інженерних комунікацій, які перешкоджають будівництву.

В подальшому між ТОВ "Градострой" та ТОВ "Інтер-Преміал" було укладено Договір про участь у будівництві та передачі функцій замовника №13-10/15-ПР від 01.12.2014 року (далі - Договір №13-10/15-ПР), відповідно до умов якого ТОВ "Градострой" на виконання даного Договору передає ТОВ "Інтер-Преміал" усі функції замовника будівництва об'єкту. Надає земельну ділянку, визначену в п.1.3 цього Договору, для повного користування ТОВ "Інтер-Преміал".

Згідно із п.4.1.1 Договору №13-10/15-ПР ТОВ "Градострой" зобов'язано підписанням цього Договору передати ТОВ "Інтер-Преміал" всі функції замовника в обсязі, необхідному згідно з вимогами чинного законодавства України для реалізації цього Договору. Факт передачі ТОВ "Інтер-Преміал" функцій замовника підтверджується підписанням цього Договору.

Відповідно до п.4.4.10 Договору №13-10/15-ПР ТОВ "Градострой" зобов'язано своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов'язання за даним Договором, а також виконувати всі інші дії за законодавством, які необхідні для виконання цього Договору.

Згідно із п.5.2 Договору №13-10/15-ПР для здійснення фінансування будівництва об'єкту можуть використовуватись як власні кошти ТОВ "Інтер-Преміал", так і кошти залучені на будь-яких незаборонених законодавством підставах від третіх осіб.

Як свідчать матеріали справи, на виконання даного Договору ТОВ "Інтер-Преміал" в період з 2014 року по 2015 рік були укладені договори купівлі-продажу майнових прав із 63 інвесторами.

09.02.2016 року слідчим суддею Дарницького районного суду м.Києва винесено ухвалу у справі №753/2382/16-к, якою накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська. 13 (поштова адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська. 11-В) - житловий комплекс "Приозерний", який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :90:146:0027. Заборонено ТОВ "Градострой", ТОВ "Інтер-Преміал", ТОВ "Сател Україна" розпоряджатися майновими правами на об'єкт незавершеного будівництва (квартири), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 13 (поштова адреса: м. Київ, вул. Здолбунівська, 11-В) - житловий комплекс "Приозерний", який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :90:146:0027.

Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2016 року було створено Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус", метою створення якого є надання послуг членам кооперативу.

У відповідності до п.4.1 Статуту Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус", затвердженого позачерговими зборами засновників (членів) обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" (протокол №10 від 23.05.2017 року, далі - Статут), кооператив створюється власниками майнових прав та/або прав власності на недобудовані нежитлові і житлові приміщення, що складають об'єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс "Приозерний", розташований за адресою: м.Київ, вул.Здолбунівська, 11В (будівельна адреса вул.Здолбунівська, 13), які були придбані у ТОВ "Градострой" та ТОВ "Інтер-Преміал" на підставі договорів купівлі - продажу майнових прав. Договори купівлі - продажу майнових прав укладалися членами кооперативу з ТОВ "Градострой" на підставі договору про будівництво житлового будинку №93/400/40-27 від 25.06.2003 року укладеного з КДЗ "Буревісник", за яким КДЗ "Буревісник" передав Т0В "Градострой" право на забудову земельної ділянки за адресою м.Київ, вул.Здолбунівська, 13, кадастровий номер: :90:146:0027.

Згідно із п.4.2 Статуту метою діяльності кооперативу є добудова ЖК "Приозерний" шляхом розірвання договорів з попередніми підрядниками ТОВ "Градострой" та "Інтер-Преміал" (та іншими підрядниками) договорів про участь у будівництві та укладення з іншими підрядними організаціями відповідних договорів підряду для об'єкту за рахунок вільних площ, майнові права на які залишилися не проданими та через залучення інвесторів або в іншому порядку.

13.09.2016 року між ТОВ "Інтер Преміал" та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" було укладено Договір (далі-Договір від 13.09.2016), відповідно до якого предметом даного Договору є врегулювання відносин та розподілення функцій між сторонами, щодо добудови об'єкта будівництва недобудованого житлового комплексу з об'єктами соціально-побутового призначення (школа та дитячий садок), що будується на земельній ділянці площею 0,6902 га, розташованій по вув.Здолбунівська, 13, що у Дарницькому районі міста Києва, кадастровий номер :90:146:0027.

Згідно із п.1.2 Договору від 13.09.2016 року ТОВ "Інтер-Преміал" надає дозвіл Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" на добудову та введення в експлуатацію об'єкта будівництва, розташованого на земельній ділянці, відведеній Державному підприємству "Київський державний завод "Буревісник" на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №1156 від 1 грудня 1988 року.

Відповідно до п.1.6 Договору від 13.09.2016 року сторони погодили, що ТОВ "Інтер-Преміал" передає Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" функції замовника будівництва об'єкта - недобудованого житлового комплексу з об'єктами соціально-побутового призначення (школа та дитячий садок), що будується на земельній ділянці площею 0,6902 га, розташованій по вул.Здодбунівська, 13, що у Дарницькому районі міста Києва, кадастровий номер :90:146:0027 та повноваження по оформленню правовстановлюючих документів на квартири, майнові права на які придбані інвесторами, визначеними в Додатках 1 і 2 до акту приймання-передачі документації та обладнання складеного до цього договору (в разі наявності доказів оплати такими інвесторами майнових прав згідно укладених договорів) та повноваження по передачі квартир інвесторам після введення об'єкту будівництва в експлуатацію.

Пунктом 3.4.6 Договору від 13.09.2016 року передбачено, що Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Лейк Хаус" має право після завершення будівництва об'єкта та здачі його в експлуатацію отримати в натурі у власність частину Об'єкту, не продану/реалізовану третім особам/інвесторам перелік яких визначений в Додатках 1 і 2 до акту приймання-передачі документації та обладнання складеного до цього договору, і розпоряджатися з моменту підписання цього договору майновими правами на свою частину об'єкту.

Обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що винесення слідчим суддею Дарницького районного суду м.Києва ухвали від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к, якою накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 13 є підставою для визнання недійсним Договору від 13.09.2016 року в порядку визначеному ч.ч.1,2 ст.203, ч.1 ст.227 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.207 Господарського кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо визнання недійсним Договору від 13.09.2016 виходячи з наступного.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.638 Цивільного кодексу України та ст.180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.2 ст.215 ЦК України).

Згідно із ст.217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За твердженням позивача винесення слідчим суддею Дарницького районного суду м.Києва ухвали від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к, якою накладено арешт на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 13 є підставою для визнання недійсним Договору від 13.09.2016 року.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

За змістом ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к метою накладення арешту на об'єкт незавершеного будівництва було не допущення перепродажу квартир в об'єкті незавершеного будівництва.

Проаналізувавши умові спірного Договору від 13.09.2016 року колегією суддів встановлено, що він спрямований на здійснення добудови об'єкта незавершеного будівництва та не передбачає відчуження чи розпорядження об'єктом незавершеного будівництва, а відтак не суперечить ухвалі Дарницького районного суду м.Києва від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к.

Стосовно посилань на включення до Договору від 13.09.2016 року пункту 3.4.6 останнього щодо можливості після завершення будівництва отримати конкретній особі в натурі на свій інвестиційний внесок передбачену в договорі купівлі-продажу майнових прав квартиру не свідчить на сьогоднішній день про розпорядження яким-небудь способом майновими правами чи майном в житловому будинку в порушення заборони, накладеної ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к. Крім того, умови спірного Договору направлені на завершення будівництва, заборони щодо здійснення якого дана ухвала не містить. Також, даний Договір не змінює правовий статус майна, щодо якого його укладено та не є договором відчудження майнових прав на об'єкт.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення відповідачами дій щодо відчуження та/або отримання квартир спірного об'єкту незавершеного будівництва у власність, інших дій, які б з моменту винесення суперечили ухвалі Дарницького районного суду м.Києва від 09.02.2016 року у справі №753/2382/16-к.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним Договору від 13.09.2016 є правильними.

Крім того, у відповідності до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).

У ситуації, коли заявник звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, не зазначивши, які ж його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені), то визнання правочину недійсним, як способу захисту, не може бути застосовано.

Колегію суддів не встановлено, яке суб'єктивне цивільне право (інтерес) позивача було порушене, не визнане чи оспорене, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним.

Посилання позивача на положення ч.1 ст.207 Господарського суду України, відновного до яких господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині, колегією суддів відхиляються, оскільки позивач не є ані стороною спірного правочину, ані органом державної влади, до компетенції якого входить визначення наявності чи відсутності підстав вважати , що цей договір суперечить суспільному інтересу.

Доводи скаржника з приводу порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Стосовно тверджень позивача про те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було залишено без розгляду його клопотання про забезпечення позову в наслідок чого порушено норми процесуального права, колегія суддів зазначає, що у відповідності до частини 2 абз. 2 ст. 277 ГПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Проте, в даному випадку наведених підстав колегія суддів не встановила.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Подану представником позивача 16.04.2018 заява, в якій просить постановити на підставі ч.4 ст.246 ГПК України окрему ухвалу за фактом неправдивих показань та підробки доказів відповідачем 2 і направити її прокурору чи органу досудового розслідування, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки положення даної частини статті 246 ГПК України застосовується стосовно свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів. Крім того, при вирішенні даного спору колегією суддів не виявлено порушень або недоліків в діяльності учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Градострой" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №910/11257/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 у справі №910/11257/17 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11257/17.

Повний текст судового рішення складено 18.04.2018.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Сулім

С.Р. Станік