ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.03.2018м. ДніпроСправа № 904/1941/16

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на дії головного державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби щодо результатів оцінки вартості майна боржника.

за позовом Приватного підприємства "Гидростандарт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод"

про стягнення 598 991,85 грн.

Суддя Панна С.П.

За участю секретаря судового засідання Якубович А.В.

Представники:

від скаржника: не з'явився

від стягувача: не з'явився

від відповідача по скарзі: ОСОБА_1 - представник, дов. від 02.01.2018р. №б/н

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 року позов задоволено частково та вирішено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (52800, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, вул.. Леніна, 7, ) на користь приватного підприємства "Гидростандарт" (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Свердлова, 231/8, ) 526 181 (пятсот двадцять шість тисяч сто вісімдесят одна) грн. 30 коп. основного боргу, 73 887 (сімдесят три тисячі вісімсот вісімдесят сім) грн.. 57 коп. пені, 7 680 (сім тисяч шістсот вісімдесят) грн.. 84 коп. 3% річних, 9 589 (дев'ять тисяч пятсот вісімдесят дев'ять) грн. 74 коп. - судового збору, стягнути з приватного підприємства "Гидростандарт" (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул.. Свердлова, 231/8, ) в дохід Державного бюджету в особі Управління Державної Казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області у відділенні банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7; ; р/р 3005; МФО 805012; КБКД 22030001; призначення платежу (необхідно вказати): судовий збір, код ЄДРПОУ суду 03499891 та пункт з таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору (ст. 4 Закону України "Про судовий збір") 261 (двісті шістдесят одна) грн. 03 коп. судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення 23.06.2016 було видано відповідні накази.

19.02.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою № 19 від 14.02.2019 року на дії державного виконавця щодо результатів оцінки вартості майна боржника в якій просить визнати недійсним висновок про вартість майна від 29.11.2017 року про оцінку вартості майна складений суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_2, зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повторно визначити вартість майна боржника, витребувати з відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області постанову від 05.09.2017 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_2

13.03.2018 представник органу ДВС подав до матеріалів скарги клопотання №02113/2354 від 13.03.2018 року (вх. №11174), згідно якого, просить суд відмовити в задоволені скарги, оскільки викладені у ній відомості є неправдивими, хибними. Крім того долучає до матеріалів скарги копію зведеного виконавчого провадження по справі №904/191/16 та просить залучити до участі у розгляді скарги у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

-субєкта оціночної діяльності ОСОБА_2;

-Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна;

-Товариство з обмеженою відповідальністю «Богард Буд»;

-Приватне підприємство «Гидростандарт».

Суд, розглянувши клопотання органу ДВС про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, відмовляє в її задоволенні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 50 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Нормами ГПК України (розділом VI) не передбачено такої процесуальної дії як залучення третіх осіб до участі у розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. Учасниками такого розгляду є сторони виконавчого провадження, державний виконавець, інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець (ст. 339, ч. 2 ст. 342 ГПК України).

14.03.2018 року ухвалою суду було викликано в судове засідання суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 для надання пояснень та заперечень відносно вартості описаного та арештованого майна.

В судове засідання 14.03.2018 прибув субєкт оціночної діяльності ОСОБА_2, який пояснив, що вважає скаргу необґрунтованою, а оскаржувані звіти такими, що відповідають приписам чинного законодавства та надав письмові пояснення від 11.03.2018 року.

15.03.2018 року від представника ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" надійшло клопотання №23 від 15.03.2018 року, в якому він просить зупинити передачу їхнього майна на яке накладено арешт від 06.04.2016 року на реалізацію. Зупинити торги, щодо реалізації їхнього майна, яке перелічено в акті опису від 18.05.2016 року до проведення нової оцінки вартості майна. Суд вирішив в задоволені клопотання відмовити виходячи з наступного:

30.03.2018 року до суду від представника органу ДВС ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому вона просить відмовити в задоволенні клопотання представника ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" про зупинення передачі майна на реалізацію та зупинення торгів, зазначаючи, що на даний час торги зупинені постановою від 19.03.2018 року.

Крім того, відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За своєю формою розгляд господарським судом скарг на дії державного виконавця в порядку ст. ст. 339-343 Господарського процесуального кодексу України, не є позовним провадженням, а тому чинними нормами ГПК не передбачено вжиття господарським судом будь-якого застосування заходів забезпечення скарги, аналогічно із нормами ст. ст. 136-140 ГПК України.

Оскільки господарським процесуальним законодавством передбачено вжиття судом заходів виключно для забезпечення позову та не передбачено вжиття заходів для забезпечення скарги на дії державного чи приватного виконавця, тому у суду відсутні підстави для вжиття заходів до забезпечення скарги шляхом зупинення передачі майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на реалізацію та зупинення торгів щодо реалізації майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод".

Розглянувши скаргу № 19 від 14.02.2019 року ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на дії державного виконавця щодо результатів оцінки вартості майна боржника у справі №904/1941/16, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне:

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 50693448 до складу якого входять:

ВП № 49756846 з примусового виконання наказу Господарського суд Дніпропетровської області № 904/7250/15 від 07.12.2015 року про «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (52800, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ. вул. Леніна, буд. 7, ідентифікаційний код 34245509) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кант" (61024, м. Харків, вул. Лермонтовська, буд. 21. кв. 1, ідентифікаційний код 19383142) основний борг у сумі 547 395,30 грн., пеню у сумі 87 177,70 грн., 3% річних у сумі 15 287,78 грн., інфляційні втрати»;

ВП № 50412549 з примусового виконання наказу Господарського суд Дніпропетровської області № 904/7025/15 від 02.11.2015 року про «Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (52800, Дніпропетровська область, м. Першотравенськ, вул. Леніна, 6.7, ідентифікаційний номер 34245509) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кант" (61024, м. Харків, вул. Лермонтівська, 6.24, кв. 1, ідентифікаційний номер 19383142) заборгованість за виконані роботи у розмірі 361 547 (триста шістдесят одна тисяча п'ятсот сорок сім) грн. 34 коп., втрати від інфляції у сумі 186 675 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот сімдесят п'ять) грн. 73 коп., три відсотки річних у сумі 8 994 (вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 95 коп., штраф у розмірі 1% у сумі 3 615 (три тисячі шістсот п'ятнадцять) грн. 47 коп.. витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 11 216 (одинадцять тисяч двісті шістнадцять) грн. 67 коп.»; ВП № 50760118 з примусового виконання постанови № 49969547 від 17.02.2016 року про «стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" виконавчого збору на користь держави у розмірі 129594,27 грн.;

ВП № 51667013 з примусового виконання постанови № 49756965 від 18.01.2016 року про «стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський Ремонтно-механічний завод" виконавчого збору на користь держави у розмірі 68 948,85 грн.»;

ВП 52383360 з примусового виконання наказу № 904/9908/15 від 22.04.2016 року виданого Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ "Першотравенський РМЗ" на користь ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна боргу в розмірі 977478,86 грн.»;

ВП №53987707 з примусового виконання наказу № 904/1941/16 від 26.04.2016 року виданий Господарським судом Дніпропетровської області про «стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на користь приватного підприємства "Гидростандарт" 526181,30 грн. - основного боргу. 73887,57 грн. - пені, 7680,84 грн. - 3% річних, 9589,74 грн. - судового збору»;

ВП № 52846379 з примусового виконання наказу № 904/606/16 від 29.04.2016 року виданого наказом Господарського суду Дніпропетровської області про «стягнення з ТОВ "Першотравенський РМЗ" на користь ТОВ "Богарт Буд" заборгованості в розмірі 184942,04 грн.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження").

06.04.2016 року головним державним виконавцем примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винесено постанову про арешт всього майна ТОВ "Першотравенський РМЗ".

В межах зведеного виконавчого провадження №50693448, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», проведено опис належного боржнику обладнання (в кількості 107 одиниць), накладено арешт на дане майно, встановлено обмеження щодо права користування даним майном (відчужувати, знищувати, пошкоджувати, проводити дії що можуть призводити до суттєвого зменшення вартості) та призначено відповідальним зберігачем даного майна ОСОБА_3

Як встановлено в ч.ч.1,2 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Отже в порушення вимог ч.ч. 1,2 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", суду не було надано доказів від скаржника, що він намагався узгодити зі стягувачем вартість арештованого майна або ж звертався до останнього з такими пропозиціями.

Після чого, керуючись ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", 05.09.2017 державним виконавцем винесено постанову, згідно якої для участі у виконавчому провадженні №53987707 призначено суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ОСОБА_2, який має сертифікат, виданий 02.06.2017 за № 526/17 Фондом державного майна (строк дії до 02.06.2020), зобов'язано останнього надати звіт з визначення вартості описаного та арештованого майна.

Відповідно до ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Враховуючи вищевикладене 29.11.2017 року субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_2 проведена оцінка вартості майна боржника (обладнання в кількості 80 одиниць).

Враховуючи отримання від субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_2 09.01.2018 року звітів з оцінки вартості майна боржника (обладнання в кількості 80 одиниць) державний виконавець примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 наступного дня, а саме 10.01.2018 року повідомив сторони виконавчого провадження про проведення оцінки майна боржника та про його вартість в загальному розмірі 1500597,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Згідно ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", результати оцінки майна, проведеної з порушеннями зазначених обмежень, визнаються недійсними та підлягають обов'язковому скасуванню.

У відповідності до положення ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 340 ГПК України). Підп. а ч. 1 ст. 341 ГПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

З огляду на викладене, дії державного виконавця щодо оцінки майна, здійснені в ході примусового виконання рішення господарського суду, підлягають оскарженню до суду в порядку, передбаченому розділом VI ГПК України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Зміст про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. (ч. 6 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону, суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

У відповідності до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Зазначене кореспондується із вимогами, визначеними ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та п. 55 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

З постанови органу ДВС від 05.09.2017 ВП №53987707 про призначення для участі у виконавчому провадженні субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання ОСОБА_2 вбачається, що останнього попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові. З зазначеною постановою суб'єкт оціночної діяльності суб'єкт господарювання ОСОБА_2 був ознайомлений органом ДВС 05.09.2017, про свідчить підпис останнього на даному документі.

Звіти про оцінку майна від 29.11.2017 підписані оцінювачем - субєктом оціночної діяльності ОСОБА_2, повноваження останнього підтверджені: свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця код ЄДРПОУ НОМЕР_1, сертифікатом виданий 02.06.2017 за № 526/17 Фондом державного майна (строк дії до 02.06.2020); свідоцтвом про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності №98 від 25.01.2014 року видане Фондом державного майна України, кваліфікаційне свідоцтво №1042 від 27.06.2001 року видане Фондом державного майна України. 05.09.20017 року було укладено договір на проведення оцінювальних робіт №/09.

Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч.ч.1-3, 6 ст.9 вищезгаданого закону встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Розроблення нормативно-правових актів з оцінки майна здійснюється на засадах міжнародних стандартів оцінки. До їх розроблення Фонд державного майна України залучає інші органи державної влади, саморегулівні організації оцінювачів, найбільш авторитетних оцінювачів, наукові та інші установи. Нормативно-правові акти, які регулюють питання вартості (ціни) майна, не повинні суперечити положенням (національним стандартам) оцінки майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003р. затверджений Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який згідно п. 1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Із змісту оспорюваного боржником звіту вбачається, що субєктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання ОСОБА_2 під час проведення оцінки належного боржнику обладнання та відповідно визначення їх вартості дотримано вимоги зазначеної вище постанови, зокрема, з метою визначення ринкової вартості обєктів оцінки для цілей виконавчого провадження оцінювачем використовувався вірний підхід, а саме за ринковою вартістю.

Отже, твердження заявника скарги, що висновок про оцінку майна не дає відповіді на питання про дійсну вартість майна боржника, яка є явно заниженою, та не вірно опрацьовані методологічні підходи та методи оцінки, невірно застосовані нормативно-правові акти, що регулюють порядок та умови проведення оцінки, суд вважає необґрунтованими та такими що не приймаються до уваги, оскільки заявником скарги не надано належних та допустимих доказів заниження вартості об'єктів оцінки та не доведено факту невідповідності оскаржуваних звітів вимогам закону, а тому відповідно і підстави для визнання висновку про вартість майна недійсним відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги ТОВ "Першотравенський ремонтно-механічний завод" № 19 від 14.02.2019 року на дії державного виконавця щодо результатів оцінки вартості майна боржника у справі №904/1941/16 слід відмовити.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарським судам роз'яснено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997; рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00 від 07.05.2002; рішення у справі "Ясіун'єне проти Литви" №41510/98 від 06.03.2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" №34647/97 від 17.06.2003).

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року, ст.ст. 234, 235, 342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" на дії державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04.04.2018 року.

Суддя ОСОБА_4