ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.03.2018 м. Ужгород Справа № 907/892/17

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Кут Л.В.

розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут, м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Чопської міської ради, м, Чоп

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 Державної казначейської служби в Ужгородському районі, м. Ужгород

про стягнення суми 98002,20грн.,

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 представник за довіреністю б/н від 01.12.2017

від відповідача не зявився;

від третьої особи не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за несвоєчасне виконання зобовязань, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.12.2017 у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України судом було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 17.01.2018.

Ухвалою суду від 17.01.2018 розгляд справи було відкладено на 06.02.2018.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06.02.2018 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 19.02.2018, а також залучено до участі у справі ОСОБА_1 Державної казначейської служби в Ужгородському районі (, м. Ужгород, вул. Митна, 56) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.2018 підготовче провадження було відкладено на 12.03.2018.

Від третьої особи до початку судового засідання надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, справу просить розглядати без участі уповноваженого представника. . Письмово викладену позицію третьої особи приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 12.03.2018 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справи до розгляду по суті на 28.03.2018.

Представник позивача просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зокрема, просить суд взяти до уваги те, що відповідачем, в порушення умов Договору на фінансування пільг та субсидій населення №1 від 03.01.17 без достатніх правових підстав не підписано акти звіряння розрахунків за наданий пільговим категоріям громадян м. Чоп природний газ у жовтні 2017 р. згідно з «формою 2-пільга», що унеможливлює проведення відшкодування витрат, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в сумі 98002,20 грн. Вказує, з посиланням на Постанову КМУ №256, Постанову КМУ №117 та Постанову КМУ від 06.08.14 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», що на виконання вимог укладеного з відповідачем договору, позивачем належним чином надано послуги з газопостачання пільговим категоріям громадян у жовтні 2017 року, та складено відповідні рахунки та акт звіряння.

Стверджує, що вказані послуги були надані громадянам м. Чоп, на яких поширюються пільгові умови встановлені п. 19 ч. 1 ст. 12 п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 4 ч. З ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» та включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Позивач вважає, що нормами вищенаведених законодавчих актів закріплено реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян, за якими передбачено безумовний обовязок постачальника природного газу надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондується обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги. Вказує, що нормами Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів; державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Позивач вказує, що відсутність нормативного регулювання нарахування пільг не дає право відповідачу на власний розсуд трактувати нормативно-правові акти та здійснювати відшкодування пільг за аналогією з субсидіями, обмежуючи та звужуючи при цьому обсяг існуючих прав пільгових категорій споживачів на території м. Чоп. У зв'язку з чим, заперечує правомірність застосування відповідачем до спірних правовідносин Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, оскільки таке стосується правового регулювання порядку розрахунку субсидій, а не пільг.

Крім того, вважає, що посилання в запереченнях на позов на лист Мінсоцполітики від 10.10.2017р. №19799/0/2-17/20 та лист Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА від 12.10.2017р. № 1416/01-20, як на підставу відмови у відшкодуванні пільг по газопостачанню не може братись судом до уваги, оскільки такі листи не е нормативно-правовими актами, а носять виключно інформаційний характер та не можуть бути належним доказом правомірності дій відповідача та підставою не відшкодовувати позивачу вартість наданих послуг.

У звязку з чим, позивач наводить доводи, що у відносинах щодо фінансування пільг, наданих населенню м. Чоп головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є відповідач, який зобовязаний здійснювати компенсацію витрат за надані позивачем послуги, відтак просить суд стягнути суму 98002,20 грн. у відшкодування заборгованості за надані послуги газопостачання пільговим категоріям населення, згідно договору на фінансування пільг та субсидій населення №1 від 03.01.17 у судовому порядку.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у поданому суду відзиві. Зокрема вказує, що листом Міністерства соціальної політики України від 10.10.2017 року №19799/0/2-17/20 визначено тривалість опалювального періоду для надання пільг на оплату індивідуального зчалення, з чим позивач був належним чином ознайомлений, про що свідчать листи управління від 28.11.2017 року № 1132/03-41 та 11.12.2018 року № 2005/03-41, повідомляється, що відповідно до законодавства України пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються окремим категоріям громадян у межах соціальних нормативів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», у тому числі споживання природнього газу та електроенергії для опалення у розмірі відповідно 5,0 куб.м, та 51 кВт.год на 1 кв.м. опалювальної площі на місяць в опалювальний період.

Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ або електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Враховуючи зазначений лист, управління як головний розпорядник бюджетних коштів, спрямованих на надання пільг, відшкодовує підприємствам (в даному випадку позивачу) витрати за надані пільги на оплату газопостачання на опалення, у неповні місяці опалювального періоду з урахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

У звязку з цим управління соціального захисту населення як головні розпорядники бюджетних коштів, спрямованих на надання соціальних пільг, відшкодовують підприємствам витрати за надані пільги на оплату газопостачання електропостачання) на опалення, у неповні місяці опалювального періоду з рахуванням тривалості опалювального періоду з 16 жовтня по 15 квітня включно.

Крім того, відповідач зазначає, що станом на сьогодні з державного бюджету управлінню праці та соціального захисту населення Чопської міської ради кошти на фінансування пільг та субсидій з державного бюджету не надавались.

З огляду на вищенаведене, за доводами відповідача, порушення умов договору - не відшкодування позивачу наданих послуг пільговим категоріям громадянам населення, сталося не з вини відповідача, оскільки позивач відмовився зробити розрахунки згідно вище значеного періоду.

Відтак, у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 праці та соціального захисту Чопської міської зади про стягнення 98 002,20 гривень грн. з відшкодування заборгованості за надані послуги газопостачання пільговим категорія громадян, згідно договору на фінансування пільг та субсидій населення №1 від 03.01.2017 року просить відмовити.

В заперечення доводів відповідача позивач у поданій письмовій відповіді на відзив вказує, що згідно з підпунктом 6 п.1 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Позивач як виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Відповідно до п.5 Розділу І ОСОБА_3 постачання природного газу, терміни та визначення вживаються в цих ОСОБА_3 у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу", Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою НКРЕКП від ЗО вересня 2015 року № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексі газорозподільних систем, затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до визначення наведеного у п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, опалювальний період - період з 01 жовтня по ЗО квітня включно.

Постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 389 затверджено «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї». Проте, дана постанова не містить визначення поняття опалювальний період.

Відтак, оскільки до відносин, які виникають між споживачем та постачальником щодо споживання природного газу застосовується законодавство, яке регулює відповідні відносини на ринку природного газу (зокрема, ЗУ «Про ринок природного газу», ОСОБА_3 постачання природного газу, Кодекс ГРС), то Товариством, як субєктом, відповідальним за розрахунок пільг правомірно при розрахунку пільг застосовано саме те визначення опалювального періоду, яке закріплене в Кодексі ГРС, як в спеціальному нормативно-правовому акті

Відповідач обґрунтовує відмову у фінансуванні пільг за послуги з газопостачання, наданих споживачам протягом жовтня 2017, посилаючись на Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затверджене постановою КМУ №848 від 21.10.1995 року (далі - Постанови КМУ № 848).

Однак, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини виключно щодо призначення, розрахунку та фінансування субсидій, а не пільг, відтак, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Відсутність чіткого нормативного регулювання та наявність відносин підпорядкування між органами державної влади не є підставою для невиконання взятих на себе, згідно договору зобовязань, та не надають Відповідачу право діяти у спосіб що не передбачено чинним законодавством.

Наголошує, що лист Мінсоцполітики від 10.10.2017 №19799/0/2-17/20 та лист Департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА від 16.11.2017 № 1662/01-22, як на підставу відмови у відшкодуванні пільг по газопостачанню не може братись судом до уваги, оскільки такі листи не є нормативно-правовими актами, носять виключно інформаційний характер та не є належним доказом правомірності дій Відповідача і підставою для звільнення від виконання взятих на себе зобовязань щодо відшкодування Позивачу вартості наданих послуг.

Таким чином вважає, що посилання відповідача на приписи Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" від 04.03.2002 №256, як на підставу для не проведення розрахунків за надані в жовтні 2017 р. послуги не можуть братись до уваги, оскільки саме відповідач, як розпорядник коштів, здійснює розрахунки з постачальниками послуг за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог, за текстом яких зазначає, що основними завданнями органів Казначейства є реалізація Державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначає, що у разі задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 Казначейства здійснюватиме безспірне списання з рахунків відповідача. Разом з тим, просить суд справу розглядати без участі її уповноваженого представника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 28.03.2018, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (Постачальник) та ОСОБА_1 соціального захисту населення Чопської міської ради (Платник) 03.01.2017 р. укладено Договір на фінансування пільг та субсидій населення №1, предметом якого є врегулювання відносини сторін щодо фінансування пільг та субсидій, повязаних зі споживанням побутовими споживачами (населенням) природного газу.

Постачальник взяв на себе зобовязання здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам (населенню), а Платник - здійснити фінансування пільг та субсидій, повязаних із споживанням природного газу побутовими споживачами (населенням), що мають право на пільги і субсидії (п. 1.2. Договору)

Пункт 1.3 Договору передбачає, що розрахунки між сторонами проводяться згідно актів звіряння розрахунків, які Постачальник зобовязується надавати Платнику, у відповідності до п. 2.1.3. Договору, щомісячно до 25 числа разом з розрахунками щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою « 2-пільга». Два оригінальні примірники вказаних Актів звіряння розрахунків, Платник зобовязується до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем споживання побутовими споживачами (населенням) природного газу повертати Постачальнику (згідно з п.2.2.5 Договору).

Відповідно до п.2.2.2. Договору Платник зобовязується здійснювати перерахування коштів, передбачених на фінансування пільг та субсидій, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», які відповідають витратам Постачальника, повязаним з реалізацією газу побутовим споживачам (населенню), які мають відповідні пільги та субсидії.

Вказаний договір набирає чинності з 01 січня 2017 року та діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2017 р., а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг та субсидій для населення - до їх повного виконання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» (позивач) з 01.07.2015 року здійснює ліцензовану господарську діяльність з постачання природного газу на території Закарпатської області відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та постанови НКРЕКП від 28.05.2015 №1643.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Зокрема, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (абзац 11 частини першої статті 1 Закону).

Згідно з підпунктом 6 п.1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Виконавець має право отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, пільгові умови надання житлово-комунальних послуг передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про охорону дитинства».

Позивач, на виконання умов укладеного з відповідачем договору та вимог вищенаведених законів, якими передбачено пільги, протягом жовтня 2017 року надав послуги з газопостачання на пільгових умовах населенню м. Чоп, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на які поширюються положення вищевказаних нормативно-правових актів пільговим категоріям громадян м. Чоп послуги з постачання природного газу на загальну суму 98002,20 грн.

У підтвердження надання послуг з газопостачання пільговим категоріям громадян на підставі наданих пільгових документів та у відповідності до встановлених Постановою КМУ № 256, Постановою КМУ №117, ТОВ «Закарпатгаз Збут» як надавачем послуг, на підставі наданих пільговиками документів та у відповідності до встановлених Постановою КМУ від 06.08.2014 р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово- комунального обслуговування» (далі - «Постанова КМУ №409») соціальних стандартів, здійснено розрахунок вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян м.Чоп у жовтні 2017 року (згідно з затвердженою звітністю пільга-2) та надано ОСОБА_1 соціального захисту населення Чопської міської ради супровідним листом №ZKz07-CJl-7901-1217 від 06.12.2017 року акт звіряння розрахунків за пільги, надані на спожитий природний газ (згідно форми « 3-пільга»).

Таким чином, позивачем з дотриманням умов п. 1.3 та 2.1.3. договору та вимог п. 10 Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117 надіслано відповідачу акт звіряння розрахунків та розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, згідно з формою - 2 пільга на паперових та електронних носіях.

Однак, відповідач, всупереч взятих на себе договірних зобовязань на вказане належним чином не відреагував, витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах за спірний період не відшкодував. Акти звіряння розрахунків, які є підставою для проведення розрахунків відповідачем не підписано.

Відповідач вважає, що відшкодуванню підлягають витрати за надані пільги на оплату газопостачання на опалення з 16 жовтня, як це встановлено пунктом 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від вересня 1997 р. N 1050) для субсидій.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації витрат за поставлений пільговим категоріям громадян м. Чоп з 01 по 30 жовтня 2017 року природний газ на загальну суму 98002,20 грн.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до господарського суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (зі змінами) чинної на час виникнення спірних відносин, між учасниками взаєморозрахунків, розрахунки по витратах позивача за надані на пільговій основі послуги постачання природного газу здійснювались на підставі актів звіряння і спільних протокольних рішень.

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено відповідним Порядком (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256).

Правовідносини щодо надання послуг постачання природного газу окремим категоріям споживачів на пільговій основі, між сторонами виникли та існують на підставі договору та в силу вимог закону.

Тобто, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання як Бюджетного кодексу України, який визначає безпосередню процедури сплати грошових коштів, так і регулюються нормами цивільного законодавства: Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та відповідними законами України, які визначають правову підставу, в даному випадку для надавача послуг, надавати послугу на пільговій умові певним категоріям осіб, та нормами, що регулюють відносини між споживачем та постачальником послуг Кодекс газорозподільних мереж, правилами надання послуг газопостачання.

Зі змісту п.п. б п. 4 ч.1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв'язку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини третьої статті 16 Закону України Про житлово комунальні послуги встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Зокрема, відповідно до п. 3 ОСОБА_3 надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ №630 від 21.07.2005 (далі - ОСОБА_3 № 630) послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". ОСОБА_3 регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (п. 1 ОСОБА_3 № 630).

В даному випадку позивач здійснює ліцензовану господарську діяльність з постачання природного газу. ОСОБА_3 постачання природного газу, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, які регулюють відносини щодо постачання природного газу, не містять такої бланкетної норми, яка закріплена в ОСОБА_3 № 630. Оскільки, до відносин, які виникають між споживачем та постачальником щодо споживання природного газу застосовується законодавство, яке регулює відповідні відносини на ринку природного газу, то позивачем, як субєктом, відповідальним за розрахунок пільг, застосовується саме те визначення опалювального періоду, яке закріплене у відповідному законодавстві, а саме Кодексі газорозподільчих систем, затвердженому постановою від 30.09.2015 № 2494 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Кодекс ГРС), як в спеціальному нормативно-правовому акті.

Згідно з п.3 Глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Так, у розумінні п. 4 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГРС, опалювальний період охоплює період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Враховуючи те, що КМУ не визначено порядку визначення опалювального періоду для проведення нарахування пільг, нормативним документом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду для пільгових категорій споживачів, які використовують природній газ для індивідуального опалення є Кодекс газорозподільних систем.

Відтак, в розрахунках вартості послуг з врахуванням пільг до спірних правовідносин застосовується поняття та строк опалювального періоду встановлений саме Кодексом газорозподільних систем як спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини на ринку природного газу, а саме з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Щодо посилання відповідача на абз. 1 п. 14 Постанови КМУ № 848 та доводи щодо того, що має застосовуватись опалювальний період для нарахування пільг аналогічний тому, який застосовується для субсидій, суд зазначає наступне.

Згідно ст.5 ЗУ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії Державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

В свою чергу, Постановою КМУ Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї від 04.06.15 №389 п.2 визначено, що положення вказаного порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, у відповідності до переліку законодавчих актів.

При цьому, п.4 Постанови КМУ Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива №848 від 21.10.1995 року визначено, що субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обовязкового відсотка платежу. У разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

З огляду на аналіз вищенаведених положень та різне нормативно-правове регулювання, суд констатує, що пільги та субсидії є різними поняттями, порядок їх призначення є також відмінним, хоча і мають один соціальний напрямок на захист населення.

Таким чином, Постанова КМУ № 848 регулює відносини виключно щодо призначення, розрахунку та фінансування субсидій, а не пільг, відтак вказаний нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на лист Мінсоцполітики від 10.10.2017 №19799/0/2-17/20 Про тривалість опалювального періоду для надання пільг на оплату індивідуального опалення, оскільки такий не є нормативно-правовим актом, який має обовязковий характер, тому інформація викладена в ньому має інформаційний (рекомендаційний) зміст та не спростовує позицію позивача у спірних правовідносинах.

Також, суд зауважує, що листом №25369-0/2-17/20 від 22.12.17 Міністерство соціальної політики України вказало, що на даний час опрацьовується питання встановлення єдиного терміну початку та завершення опалювального періоду для домогосподарств з індивідуальним опаленням при наданні пільг та субсидій.

За таких обставин, судом встановлено, що єдиним нормативним документом, який встановлює дату початку та закінчення опалювального періоду для пільгових категорій споживачів, які використовують природній газ для індивідуального опалення є Кодекс газорозподільних систем, яким встановлено, що опалювальний період охоплює період з 01 жовтня по 30 квітня включно.

Норми нормативно-правових актів, а саме Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист") закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян, за якими передбачено безумовний обовязок постачальника природного газу надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондується обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За нормами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Положенням ч.3 та ч.4 ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади (в тому числі й суд) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відтак, оскільки відповідач, як розпорядник коштів місцевих бюджетів, здійснює розрахунки з постачальниками послуг, наведене надає позивачу право на компенсацію видатків за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, і в судовому порядку.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідні правові позиції узгоджуються із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Так, і рішеннях ЄСПЛ справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р., у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, окрім договірного обовязку відповідача здійснювати відшкодування витрат на надані послуги пільговим категоріям населення, такий обовязок визначено нормативно - щомісячно, на підставі відповідних щомісячних звітів, здійснювати з позивачем розрахунки з відшкодування витрат за поставлений пільговим категоріям громадян природний газ. Отже, відповідач відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли також безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Наведеним аналізом правових норм спростовуються заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи в сукупності, проаналізувавши чинне законодавство, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 98002,20грн. - у відшкодування заборгованості за надані послуги газопостачання пільговим категоріям населення, згідно договору на фінансування пільг та субсидій населення №1 від 03.01.17 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивачем належним чином обґрунтовані та доведені відповідно з вимогами ст.ст. 73-74,76-79 ГПК України. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, а наведені доводи не спростовують вищенаведених висновків суду. Інші доводи відповідача судом до уваги не беруться.

З огляду на наведене, позов належить задоволити повністю.

Згідно з ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1600,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 20, 27, 41, 42, 47, 53, 74, 76-79, 86, 129, 202, 216, 222, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути ОСОБА_1 соціального захисту населення Чопської міської ради (89500, м, Чоп, вул. Залізнична, 1, ідентифікаційний код 35102380) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Закарпатгаз Збут (88000, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2, ідентифікаційний код 39582749) суму 98002,20грн. (Девяносто вісім тисяч дві грн. 20 коп.) заборгованості, а також суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 10.04.2018.

Суддя О.Ф. Ремецькі