ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3857/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3857/17

за позовом Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство»,

с. Гора Бориспільського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський Ветсанзавод», с. Устинкова Гребля Баришівського району

про стягнення 8 925,10 грн.

Представники:

від позивача: Топоров А.О., представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Бориспільське лісове господарство» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський Ветсанзавод» (відповідач) про стягнення 8 925,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 20 від 26.01.2015, в частині своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 20.12.2017 позовну заяву Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» залишено без руху, запропоновано позивачу у строк, до десяти днів від дня отримання ухвали суду, усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.01.2018 відкрито провадження у справі № 911/3857/17, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначено у підготовчому засіданні на 07.02.2018.

Ухвалою суду від 07.02.2018 відкладено підготовче засідання на 05.03.2018.

Ухвалою суду від 05.03.2018 закрите підготовче провадження, справу № 911/3857/17 призначено до розгляду по суті на 21.03.2018.

Ухвалою суду від 21.03.2018 відкладено розгляд справи по суті на 04.04.2018.

В судових засіданнях 07.02.2018, 05.03.2018, 21.03.2018, 04.04.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судові засідання 07.02.2018, 05.03.2018, 21.03.2018, 04.04.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надіслав. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, судом враховано абзац 3 підпункту 3.9.1 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», де зазначено, що у разі, якщо ухвалу суду про порушення провадження у справі надіслано за належною адресою і повернуто підприємством зв'язку, зокрема, з посиланням на закінчення терміну зберігання, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 між Державним підприємство «Бориспільське лісове господарство» (позивач, продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівський Ветсанзавод» (відповідач, покупець) укладений Договір купівлі-продажу № 20, відповідно до умов п. 1.1 якого продавець взяв на себе обов'язок продажу товару, зокрема, дрова паливні хвойних порід, в кількості 100,00 куб.м. та дрова паливні твердолистяних порід, в кількості 500,00 куб.м., а покупець зобов'язався такий товар оплатити.

Ціна договору з урахування ПДВ, становить 209 000,00 грн. (п. 2.1 договору).

Товар оплачується шляхом його передоплати (п. 2.2 договору).

Поставка товару проводиться на умовах франкосклад покупця (п. 3.2 договору).

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 (п. 5.2 договору).

26.01.2015 між Державним підприємство «Бориспільське лісове господарство» та товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівський Ветсанзавод» підписаний протокол погодження вільної ціни на лісопродукцію, за яким між сторонами погоджено найменування лісопродукції, технічні характеристики та його оптова ціна за куб.м.

Так, позивачем згідно з товарно-транспортними накладними серії КВА № 290525 від 29.01.2015 та серії КВА № 290526 від 29.01.2015 поставлено, а відповідачем прийнято товар (дрова), всього на загальну суму 8 925,10 грн. Вказані товарно-транспортні накладні підписані в двосторонньому порядку.

Оригінали Договору купівлі-продажу № 20 від 26.01.2015 та товарно-транспортних накладних серії КВА № 290525 від 29.01.2015, серії КВА № 290526 від 29.01.2015 були оглянуті судом в судовому засіданні.

Підписання покупцем товарно-транспортних накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Також, в якості доказу передання відповідачеві товару, позивачем надано податкову накладну, яка підтверджує сплату позивачем податку на додану вартість, згідно з зазначеними товарно-транспортними накладними.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінена податкова накладна, що складена позивачем, як доказ відображення позивачем господарських операцій за спірними товарно-транспортними накладними у своїх податкових зобов'язаннях.

Проте, вартість переданого позивачем, на підставі товарно-транспортних накладних серії КВА № 290525 від 29.01.2015 та серії КВА № 290526 від 29.01.2015 товару, залишена відповідачем не сплаченою.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач у судові засідання не з'явився, відзиву на позов, контррозрахунку суми боргу або доказів оплати заборгованості за Договором купівлі-продажу № 20 від 26.01.2015 суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Оскільки заборгованість відповідача, в частині оплати переданого позивачем, на підставі Договору купівлі-продажу № 20 від 26.01.2015, згідно з товарно-транспортними накладними товару, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 925,10 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівський Ветсанзавод» (07545, Київська область, Баришівський район, с. Устинкова Гребля, вул. Шевченка, 17, ) на користь Державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» (08324, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Лісова, 1, ) 8 925 (вісім тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 10 коп. заборгованості та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 13.04.2018.

Суддя О.О. Христенко