ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/198/18

за позовом фізичної особи-підприємця Леськова Валерія Петровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн"

про стягнення 196 820,28грн

Суддя С.І.Чонгова

За участю секретаря судового засідання М.Ф.Савчук

За участю представників сторін:

від позивача: Коваль Р.О. (довіреність б/н від 01.11.2017);

від відповідача: Кучер А.В. (довіреність б/н від 18.12.2017).

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємць Леськов Валерій Петрович (далі - ФОП Леськов В.П.) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" (далі - ТОВ "Авто-Лайн") про стягнення 196 820,28грн, а саме:

- 173 186,07грн - інфляційні витрати за період з 01.02.2015 до 30.01.2018;

- 23 634,21грн - проценти річних за період з 01.02.2015 до 30.01.2018.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором про надання юридичних послуг від 02.04.2012 та додатковою угодою від 04.04.2012 в частині своєчасної оплати за надані послуги за постановленим рішенням суду. Рішенням господарського суду від 03.02.2015 по справі №911/59/15 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Авто-Лайн" на користь ФОП Леськов В.П. 309 009,67 грн заборгованості. На виконання рішення 16.02.2015 було видано відповідний наказ. На момент подачі поточного позову заборгованість ТОВ "Авто-Лайн" перед ФОП Леськов В.П. погашена частково і складає 60 464,06грн. Згідно правової позиції пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Отже, позивачем нарахована сума інфляційних витрат та проценти річних на основний борг відповідача з урахуванням часткового погашення.

Відповідач у справі - ТОВ "Авто-Лайн" у своєму відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки станом на 22.02.2018 рішення господарського суду Київської області від 03.02.2015 у справі №911/59/15 виконане в повному обсязі, про що свідчить Постанова про закінчення виконавчого провадження. Також, розрахунок інфляційних витрат та процентів річних позивача відрізняється від розрахунків проведених відповідачем.

Позивач у справі - ФОП Лесько В.П. у своїй відповіді на відзив підтримує позовні вимоги у повному обсязі та вказує, що відповідачем не надано контррозрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, або доказів, які б заперечували дійсність розрахунків позивача.

У судовому засіданні 16.04.2018, згідно частини 6 ст. 183 ГПК України, суд вирішивши питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК України за письмовою згодою представників сторін, розпочав розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн» (далі - довіритель) та фізичною особою-підприємцем Леськовим Валерієм Петровичем (далі-повірений) було укладено договір про надання юридичних послуг б/н (далі-договір, а.с.11-12), відповідно до якого довіритель доручив, а повірений прийняв на себе зобов'язання про надання юридичних послуг в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1 (в редакції угоди про внесення змін та доповнень від 04.04.2012) договору передбачено, що повірений зобов'язується надавати довірителю юридичну допомогу з приводу представництва його інтересів у господарському суді м. Києва, Київському апеляційному господарському суді, Вищому господарському суді України, Верховному Суді України при розгляді:

- справи №5011-11/2858-2012 за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" до ТОВ "ІТЦ-Центр", ТОВ "Авто-Лайн" про стягнення 658 610,61 грн,

- справи №5011-30/2796-2012 за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" до ТОВ "ІТЦ-Центр", ТОВ "Авто-Лайн" про стягнення 661 635,92 грн,

- справи №5011-30/2798-2012 за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" до ТОВ "ІТЦ-Центр", ТОВ "Авто-Лайн" про стягнення 167 300,45 грн,

- справи №5011-18/2832-2012 за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" до ТОВ "ІТЦ-Центр", ТОВ "Авто-Лайн" про стягнення 220 549,71 грн.

Відповідно до п.4.1.1 та 4.1.2 договору щомісячно за ведення судових справ (усіх або будь-якої з них), вказаних в п. 2.1 даного договору, довіритель не пізніше 5-го числа кожного поточного місяця сплачує повіреному 8 000,00 грн. Довіритель сплачує вартість послуг повіреного за квітень 2012 року не пізніше 12.04.2012. У випадку відмови (повністю або частково) в задоволенні позовних вимог ТОВ "УніКредит Лізинг", припинення провадження судом у вказаних справах довіритель зобов'язаний протягом 10-ти календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили сплатити вартість послуг повіреного у розмірі 10% від розміру суми відповідного позову ТОВ "УніКредит Лізинг", зазначеної ТОВ "УніКредит Лізинг" на дату укладення даного договору, в задоволенні стягнення якої судами відмовлено (повністю або частково), або в частині позовних вимог щодо якої провадження припинено.

Не виконання відповідачем зобов'язань за цим договором щодо оплати за надані юридичні послуги у встановлений договором строк було предметом розгляду справи №911/59/15 господарського суду Київської області.

Так, рішенням господарського суду Київської області від 03.02.2015 у справі №911/59/15 позовні вимоги задовольнити частково та постановлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Лайн" на користь Фізичної особи-підприємця Леськова Валерія Петровича: 309 009 (триста дев'ять тисяч дев'ять) грн 67 коп. заборгованості,10 844 (десять тисяч вісімсот сорок чотири) грн 98 коп. 3% річних, 54 594 (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот дев'яносто чотири) грн 43 коп. інфляційних втрат, 7 488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн 98 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зазначене рішення, набрало законної сили 15.02.2015.

В силу ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідні факти, встановлені вказаним рішення суду, не потребують доведення у даній справі.

Як встановлено під час розгляду даної справи, зобов'язання з повернення коштів з оплати за надані юридичні послуги виконано відповідачем 22.02.2018, що підтверджується випискою з рахунку позивача та постановою приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018 ВП №55125645 на виконання наказу суду у справі №911/59/15.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та ст.625 ЦК України, за несвоєчасне виконання обовязків щодо оплати за надані юридичні послуги, визначених зазначеним рішенням суду.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки, відповідачем несвоєчасно здійснено оплату за надані послуги за договором, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційні витрати за період з 01.02.2015 до 30.01.2018 у розмірі 173 186,07грн та проценти річних за період з 01.02.2015 до 30.01.2018 у розмірі 23 634,21грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних збитків, встановив, що позивачем не вірно зазначено початкову дату нарахування 3% та інфляційних збитків, оскільки рішення господарського суду Київської області по справі №911/59/15 винесено 03.02.2018, а тому початковою датою нарахування є 03.02.2018.

Так, за розрахунком суду розмір 3% річних за період з 03.02.2015 по 30.01.2018, що підлягає стягненню становить 23 583,43грн, в задоволенні вимог про стягнення 50,78грн 3% річних суд відмовляє.

За розрахунком суду розмір втрат від інфляції за період з 03.02.2015 по 30.01.2018 становить 178 030,98грн, проте, враховуючи що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір втрат від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 173 186,07грн.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2949,36грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн» (07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова,9-А; ідентифікаційний номер 32108002) на користь фізичної особи-підприємця Леськова Валерія Петровича (02140, АДРЕСА_1) 23 583,43грн 3% річних, 173186,07грн втрат від інфляції, а також 2949,36 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 50,78 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 18.04.2018

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова