ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/10712/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання Балацької О.А.,

учасники справи:

позивач - Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

представник позивача - Шурховецька Л.І. начальник юрид. відділу (дов. від 02.03.2018),

відповідач - Київська міська рада,

представник відповідача - Безносик А.О. заст. начальника відділу (дов. від 16.01.2018)

розглянув касаційну скаргу Київської міської ради

на рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2017 (суддя Мандриченко О.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 (головуючий - Буравльов С.І., судді: Андрієнко В.В., Власов Ю.Л.)

у справі № 910/10712/17

за позовом Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

до Київської міської ради (далі - Рада)

про зобов'язання виконати рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відділення звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Ради про зобов'язання Ради виконати рішення Відділення від 02.02.2017 № 996/56-р-02-07-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення АМК), шляхом виключення пункту 9 з рішення від 04.09.2014 № 62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року № 56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради" зі змінами, внесеними рішенням від 25.12.2014 № 746/746 "Про особливості застосування Порядку розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві".

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.11.2017 у справі № 910/10712/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018, позов задоволено частково: зобов'язано Раду виконати пункт 2 Рішення АМК, а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 3 статі 50 та абзацом 8 частини другої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування; стягнуто з Ради на користь Відділення 1600,00 грн. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рада, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Так, згідно з доводами Ради, викладеними у касаційній скарзі:

- суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення надали перевагу доводам позивача та не надали належної оцінки всім доводам і доказам Ради, не зазначили підстав їх відхилення чи спростування, що дозволяє дійти висновку про необґрунтованість судових рішень, у зв'язку з чим останні підлягають скасуванню;

- ні суд, ні інший орган не може примусити чи зобов'язати Раду як колегіальний орган, який складається з депутатів, представників інтересів територіальної громади, вчинити конкретні дії чи прийняти певне рішення. Судами попередніх інстанцій наведене не враховано.

У відзиві на касаційну скаргу Відділення просило залишити судові акти попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, зокрема про те, що судами попередніх інстанцій було повно та всебічно досліджено всі обставини справи, а касаційна скарга Ради не спростовує висновків судів попередніх інстанцій.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення представників сторін, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- Рішенням АМК:

визнано дії Ради, які полягають у прийнятті рішення від 04.09.2014 № 62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року № 56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради" зі змінами, внесеними рішенням від 25.12.2014 № 746/746 "Про особливості застосування Порядку розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві" (пункт 9) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 3 статті 50 та абзацом 8 частини другої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами;

- зобов'язано Раду припинити порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення шляхом виключення пункту 9 з рішення від 04.09.2014 № 62/62 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року № 56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради" зі змінами, внесеними рішенням від 25.12.2014 № 746/746 "Про особливості застосування Порядку розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності в м. Києві". Визначено, що пункт 2 резолютивної частини рішення підлягає виконанню протягом одного місяця з дня одержання.

- Рішення АМК отримано Радою 06.02.2017;

- розпорядженням Відділення від 22.06.2017 № 31-р зі справи № 996/56-р-02-07-16 виправлено описку в даті прийняття Рішенні АМК, замість "02.02.2016" зазначено "02.02.2017";

- розпорядження направлено Раді 22.06.2017;

- Рішення АМК Радою у судовому порядку не оскаржувалося;

- листом від 10.03.2017 № 055-4455 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Відділення про те, що ним підготовлено проект рішення, яким передбачено виключення пункту 9 з рішення Київської міської ради від 04.09.2014 № 62/62 як такого, що порушує законодавство про захист економічної конкуренції, а також зазначено, що після прийняття відповідного рішення його буде направлено до Відділення;

- в подальшому відомостей про виконання Рішення АМК до Відділення не надходило;

- у травні 2017 року Відділення звернулося до Ради з листом від 25.05.2017 № 02-05/1902 щодо необхідності протягом 7 днів з дня отримання листа повідомити про виконання рішення органу Антимонопольного комітету України від 02.02.2017 № 996/56-р-02-07-16;

- листом від 02.06.2017 № 055-9524 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив Відділення про те, що Київською міською радою прийнято рішення з підготовки проектів регуляторних актів на 2017 рік, згідно з яким виключення пункту 9 з рішення Київської міської ради від 04.09.2014 № 62/62 передбачається здійснити протягом 2017 року.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для зобов'язання Ради виконати Рішення АМК.

Відповідно до приписів статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з приписами статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема такі повноваження: перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Згідно з частиною другою статті 56 наведеного Закону рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, фізичними чи юридичними особами подають, зокрема, позови до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що Рішення АМК є чинним та обов'язковим до виконання, проте Радою не виконано; врахувавши, що Рішення АМК підлягає виконанню без безпосереднього втручання суду у здійснення органом місцевого самоврядування обов'язкових до вчинення дій, які одночасно належать до його компетенції у межах дискреційних повноважень, - дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, шляхом зобов'язання Ради виконати пункт 2 Рішення АМК, а саме припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 3 статті 50 та абзацом 8 частини другої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування. Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, правомірно залишив правильне по суті і законне судове рішення місцевого господарського суду без змін.

Наведеним вище спростовується твердження Ради про неврахування судами попередніх інстанцій того, що суд не може примусити чи зобов'язати Раду як колегіальний орган, який складається з депутатів, представників інтересів територіальної громади, прийняти певне (конкретне) рішення.

Доводи, які викладені у відзиві Відділення на касаційну скаргу, ґрунтуються на обставинах, встановлених у розгляді справи судами попередніх інстанцій та відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із статтею 309 ГПК України у відповідній редакції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Ради без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 02.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 у справі № 910/10712/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя К. Пільков