ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Справа № 923/1107/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справ

за позовом: Фізичної особи-підприємця Пауль Сергія Олександровича, місцезнаходження: 73000, АДРЕСА_3, ідентифікаційний код: НОМЕР_1

до: Приватного підприємства «Агрофірма «Милівська», місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Карла Маркса, 40/100, кв. 42, ідентифікаційний код: 36008486

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, місце проживання: 73000, АДРЕСА_2.

про витребування майна з чужого незаконного володіння, визначення порядку виконання судового рішення

за участю представників сторін:

від позивача - Пауль С.О., Фомічов І.О.- адвокат, на підставі ордеру № 263610 від 18.12.2017 року

від відповідача - Матвєєва-Вац Н.В., представник за довіреністю від 21.12.2017 року

від третьої особи - не прибув

Фізична особа-підприємець Пауль Сергій Олександрович (далі - Позивач) звернувся з позовом до Приватного підприємства «Агрофірма «Милівська» (далі - Відповідач) з вимогами: витребувати з незаконного володіння ПП «Агрофірма «Милівська» на його користь нерухоме майно - ? частину магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01), яке вибуло із його власності на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року; визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування реєстрації права власності ПП «Агрофірма «Милівська» на ? частину магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року, по справі № 22-ц/791/598/2014 (№ справи 2110/5386/12-ц), на підставі якого право власності на належну йому ? частину магазину промислових товарів, розташованого по АДРЕСА_4, було визнано за ОСОБА_2, та згодом передано ПП «Агрофірма «Милівська», було скасовано Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 року, у зв'язку із чим він, відповідно до ст. ст. 317, 319, 388, 399 ЦК України, має право витребувати вказане майно із чужого незаконного володіння.

Представник Відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, про що до матеріалів справи ним було надано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що Позивачем не доведено, ані незаконність отримання ними у власність спірного майна, ані у чому саме полягає порушення законних прав та інтересів Позивача з їх боку. Так, зокрема вказує, що на момент передачі ОСОБА_2 спірного майна саме вона була його одноособовим власником, а Позивач, ні на момент передачі, ні на момент пред'явлення позову, власником майна не являється, що свідчить про добросовісність набуття ними права власності на це майно та безпідставність вимог. Крім цього, в обґрунтування своїх заперечень проти позову, посилається на те, що він, з огляду на те, що у Херсонському міському суді Херсонської області розглядається спір про поділ, в тому числі і спірного майна, за результатами якого це майно може перейти до ОСОБА_2, на сьогоднішній день, є передчасним. У відзиві представником Відповідача також зазначено, що передача майна до статутного капіталу підприємства, є за своєю природою відплатним договором, і задоволення позовних вимог про витребування у них, добросовісних набувачів, майна, без вирішення питання про компенсацію його вартості, суперечитиме практиці Європейського суду з прав людини та містить ознаки непропорційного втручання у їх право на мирне володіння правомірно набутим майном.

Третя особа в жодне судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення з відмітками про вручення їй ухвал суду про порушення провадження у справі, відкладення, повідомлення про судове засідання. Про причини неявки ОСОБА_2 суд не повідомила, своїм правом подати пояснення на позовну заяву не скористалася.

Провадження у справі порушено ухвалою суду від 04.12.2017 року. Цією ж ухвалою ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та витребувано від Херсонського міського суду Херсонської області інформацію щодо розгляду справи №2110/5386/12 за позовом Пауль С.О. до ОСОБА_2, третя особа: АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Пауль С.О. про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, з копіями судових рішень, ухвалених у цій справі. Розгляд справи призначено на 27.12.2017 року.

У зв'язку із набранням чинності Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, відповідно до ухвали суду від 27.12.2017 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

За клопотанням представника Позивача та у зв'язку із не надходженням від Херсонського міського суду Херсонської області витребуваної інформації у справі №2110/5386/12, розгляд справи було відкладено на 17.01.2018 року. Крім цього, в судовому засіданні вирішено клопотання представника Відповідача про зупинення провадження у справі, у задоволенні якого, через відсутність документального підтвердження обставин, які є підставами для зупинення провадження у справі, - відмовлено.

В судове засідання, призначене на 17.01.2018 року представником Відповідача надано відзив на позовну заяву, а представником Позивача долучено копії судових рішень апеляційної та касаційної інстанції по справі № 2110/5386/12-ц.

Від Херсонського міського суду Херсонської області надійшла ухвала від 19.12.2016 року, відповідно до якої справа № 2110/5386/12-ц була прийнята у провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е.

Ухвалою від 17.01.2018 року провадження у справі, до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 2110/5386/12-ц, що перебуває у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області за позовом Пауль Сергія Олександровича до ОСОБА_2, третя особа: АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Пауль Сергія Олександровича про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, було зупинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 року ухвала Господарського суду Херсонської області від 17.01.2018 року була скасована, а справа направлена до суду для продовження розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.03.2018 року призначено підготовче засідання на 21.03.2018 року.

Ухвалою суду від 21.03.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 28.03.2018 року. Також, в судовому засіданні розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання представника Позивача про витребування від Виконавчого комітету Херсонської міської ради належним чином завірених копій документів на підставі яких здійснено державну реєстрацію прав власності за Відповідачем на спірне майно.

В судовому засіданні 28.03.2018 року оголошувалась перерва до 05.04.2018 року.

В судовому засіданні, 05.04.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, роз'яснено процедуру оскарження рішення.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, суд

встановив:

Пауль Сергій Олександрович, на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, виданого 11.03.1997 року зареєстрований як фізична особа - підприємець (а.с. 65-66).

Фізичній особі підприємцю Паулю С.О. та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (частка кожного із співвласників в праві власності на спільне майно складає ?) належить нежитлове приміщення - магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м по АДРЕСА_4, про що видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 23.11.2006 року за рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради № 522 від 21.11.2006 року. 29.11.2011 р. замість втраченого оригіналу свідоцтва Позивачу видано дублікат свідоцтва про право власності серії САС872634 (а.с. 67, 68).

05.12.2006 р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації здійснена державна реєстрація права власності (спільної часткової) ФОП Пауль С.О. та ОСОБА_2 на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта 3210617) - магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м по вул. Миру, 28 у м. Херсоні. 30.11.2011 р. співвласникам видано витяг про державну реєстрацію права власності на магазин промислових товарів по АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта 3210617) (а.с. 12, 68).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року по справі № 22-ц/791/598/2014 (№ справи 2110/5386/12-ц), в порядку розподілу спільного майна подружжя, ОСОБА_2 виділено та визнано право власності, зокрема, на ? частину магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_4, загальною вартістю 880000 грн. (а.с 137-145).

На підставі зазначеного судового рішення, 19.05.2014 року державним реєстратором Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, здійснено реєстрацію за ОСОБА_2 ? частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно - магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта 01), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 76).

15.09.2014 р. на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 26996401, виданого 18.09.2014 р., державним реєстратором Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, здійснено реєстрацію за ОСОБА_2 ? частки в праві спільної часткової власності на нерухоме майно - магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта 01), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 74-75).

25.04.2015 року об'єкт нерухомого майна магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_4, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, ОСОБА_2 передано до статутного капіталу ПП «Агрофірма «Милівська» (а.с. 115).

Відповідачем ПП «Агрофірма «Милівська» зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташованого по АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 12.05.2015 року серії САК №145843 (а.с. 96), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.97), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 71-72).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 року, справа № 6-9444св15 рішення апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року, яким ОСОБА_2 виділено та визнано право власності на ? частину спірного об'єкта нерухомого майна, було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Зокрема звернуто увагу на ту обставину, що магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м., розташований по АДРЕСА_4, зареєстрований за ФОП Паулем С.О. та ОСОБА_2 як спільна часткова власність (а.с. 120-128).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.12.2015 року залишено без змін рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.11.2013 року, яким, зокрема, встановлено, що поділові підлягає ? частка приміщення магазину по АДРЕСА_4, що оформлена з 05.12.2006 р. (в шлюбі) на ОСОБА_2., інша ? частка магазину, оформлена на ФОП Пауля С.О. не підлягає поділу, оскільки на підставі ст.ст. 57, 61 СК України, 52 ЦК України, таке майно не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю приватного підприємця.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 28.11.2013 року та апеляційного суду Херсонської області від 08.12.2015 року скасовані (а.с. 129-136), а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, і на момент розгляду господарського спору перебуває у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (а.с. 116-117). Судом касаційної інстанції зазначено, що, зробивши висновок, що ? частка приміщення магазину по АДРЕСА_4, що оформлена з 05 грудня 2006 року на приватного підприємця Пауля С.О. не є об'єктом поділу, суди не звернули уваги на те, що право власності на таке майно за приватним підприємцем Паулем С.О. зареєстровано в шлюбі, використовується магазин в цілому подружжям у підприємницькій діяльності, а тому вартість такого майна має бути врахована при присудженні іншого майна другому з подружжя. Також, враховуючи те, що приміщення магазину по АДРЕСА_4 трансформовано з об'єктів нерухомого майна, що були набуті до укладення шлюбу кожним із подружжя (по ? частці), суди мали вирішити питання про можливість поділу такого майна між колишнім подружжям в рівних частинах.

Таким чином, рішення апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року, яким ОСОБА_2 виділено та визнано право власності на ? частину спірного об'єкта нерухомого майна, в подальшому нею зареєстроване, а об'єкт нерухомого майна за актом приймання-передачі передано до статутного капіталу Відповідача, - скасовано.

Вартість ? частки нежитлового вбудованого приміщення магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 станом на 10.11.2017 року складає 2731544,00 грн. (а.с. 40-41).

26.05.2016 року, при здійсненні Державним виконавцем Суворовського районного управління ДВС у м. Херсоні опису та арешту майна при примусовому виконанні рішення Господарського суду Херсонської області у справі №923/31/14 про стягнення з Позивача боргу, останньому стало відомо про те, що право власності на об'єкт нерухомого майна магазин промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, зареєстроване за Відповідачем, на підтвердження чого до матеріалів справи додано копію акту опису та арешту майна (а.с. 69).

Зазначені обставини зумовили звернення Позивача до суду з вимогами про витребування з незаконного володіння Відповідача нерухомого майна - ? частини магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_4.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Частиною 1. ст. 316 ЦК України дано визначення поняттю «права власності», за змістом якої, це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК)

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На підставі статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Статтею 388 ЦК Українипередбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Вичерпний перелік випадків, коли власник має право витребувати майно у добросовісного набувача наведено в частині першій цієї статті.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовано заперечення проти позову відповідачем подано докази державної реєстрації права власності та відплатного придбання у третьої особи ОСОБА_2, яка намомент передачі за актом об'єкта нерухомостідо статутного капіталу Відповідача, враховуючи рішення апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 року по справі № 22-ц/791/598/2014 (№ справи 2110/5386/12-ц) про виділення та визнання права власності, зокрема, на ? частину магазину промислових товарів, після відповідної державної реєстрації, була одноособовим власником об'єкта нерухомості - магазину промислових товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Отримання майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу є відплатним придбанням, оскільки в результаті передання вкладу третя особа ОСОБА_2 набула статус власника приватного підприємства з часткою 19,61%, що становить 500000 грн., у статутному капіталі (а.с. 86-89), отримала право на частину прибутку Відповідача та частину активів у разі його ліквідації.

За змістом ч.5 ст. 12 ЦК, добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. При розгляді справи судом не встановлено обставин, що підтверджували б обізнаність Відповідача про наявність перешкод до вчинення Третьою особою ОСОБА_2 правочину щодо передачі майна до статутного капіталу приватного підприємства та, водночас, усвідомлення Відповідачем факту порушення своїми діями прав іншої особи. Отже, Відповідач ПП «Агрофірма «Милівська» є добросовісним набувачем.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Правова позиція щодо застосування пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, наведена в постанові Верховного суду України від 18.01.2017 р. у справі № 6-2776цс16, де зазначено, що за змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Для застосування ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача.

Позов про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню у випадку, якщо у власника майна, що вибуло з його володіння і перебуває у неправомірному володінні іншої особи, залишається право на це майно (таке право власності має існувати на момент звернення з позовом до суду).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують, що йому належить право власності на об'єкт нерухомості - ? магазина промислових товарів. Натомість, надані докази свідчать, що позивач є співвласником і йому належить частка (?) у праві власності на магазин промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, розташований за адресою АДРЕСА_4.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду України від 16.11.2016 року по справі № 6-1443цс16.

Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Набуття права власності на конкретну (реальну) частку у майні (виділене майно) реалізується, шляхом виділу співвласником у натурі частки із спільного майна чи поділу майна в натурі між співвласниками за домовленістю, із застосуванням механізмів, передбачених ст. ст. 364, 367 ЦК України, яке має наслідком припинення права спільної часткової власності. У випадках, передбачених законом, особа набуває право власності на виділене майно з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Положення цих статей ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (стаття 55).

Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Однак, позивач не надав доказів на підтвердження обставин припинення права спільної часткової власності та набуття ним права власності на об'єкт нерухомого майна -? магазина промислових товарів, що унеможливлює задоволення позову в обраний ним спосіб - шляхом витребування з незаконного володіння ПП «Агрофірма «Милівська» на його користь нерухомого майна - ? частини магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Якщо частка у праві спільної часткової власності за відплатним договором придбана в особи, яка не мала права її відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, то порушене право особи, яка втратила частку, підлягає захисту шляхом поновлення права на неї за умови, що ця частка вибула з її володіння не з її волі. Під час розгляду такої вимоги за аналогією закону (частина перша статті 8 ЦК) застосовуються положення статей 387, 388 ЦК України. Зазначена позиція наведена у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Також, Позивачем заявлено про визначення порядку виконання судового рішення, шляхом зазначення у рішенні, що воно є підставою для скасування реєстрації права власності ПП «Агрофірма «Милівська» на - ? частину магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01). Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, зазначена заява також залишається без задоволення.

У зв'язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Пауль Сергія Олександровича до Приватного підприємства «Агрофірма «Милівська», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про витребування з незаконного володіння нерухомого майна - ? частини магазину промислових товарів, загальною площею 104,9 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_4.

2. Відмовити в задоволенні заяви про визначення порядку виконання судового рішення.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 16.04.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко