ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/11728/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Чумака Ю.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеонбуд" - Опанасенко І.Ю.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" - Трохимчука О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 (головуючий - Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А., Тищенко А.І.)

та на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017

(суддя - Шкурдова Л.М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зеонбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега"

про стягнення 33 952 172,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Зеонбуд" (далі - ТОВ "Зеонбуд") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (далі - ТОВ "Телеканал "Мега") про стягнення 33 952 172,11 грн заборгованості за договором №101/0606Н від 06.06.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Телеканал "Мега" зобов'язань з оплати наданих позивачем телекомунікаційних послуг за договором №101/0606Н від 06.06.2011 за період з липня 2014 року по липень 2017 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Телеканал "Мега" на користь ТОВ "Зеонбуд" 23 180 713,26 грн основного боргу, 3 % річних в сумі 1 251 895,79 грн, 9 348 023,62 грн інфляційних втрат та 171 539,44 грн пені.

Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням п. 3.5, 3.6 договору №101/0606Н від 06.06.2011 відповідачем були прийняті надані позивачем телекомунікаційні послуги, однак не оплачені.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого суду. При цьому апеляційний суд відхилив доводи відповідача щодо пропуску позовної давності.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 26.12.2017 ТОВ "Телеканал "Мега" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги ТОВ "Телеканал "Мега" посилається на помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо прийняття відповідачем послуг за договором №101/0606Н від 06.06.2011 за спірний період; порушення положень ст. 43 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо повного і всебічного розгляду обставин справи, порушення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо права на мотивоване судове рішення та заборони втручання в мирне володіння майном.; суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви відповідача про призначення інженерно-технічної експертизи.

У відзиві на подану касаційну скаргу ТОВ "Зеонбуд" просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.06.2011 між ТОВ "Зеонбуд" (виконавець) та ТОВ "Телеканал "Мега" (замовник) укладено договір №101/0606Н від 06.06.2011 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язався надавати замовнику телекомунікаційні послуги з розповсюдження в цифровому форматі (стандарти DVВ-Т2/ МРЕG- 4) телевізійних програм замовника у повному обсязі та без будь-яких змін аудіо-візуального ряду на каналі мовлення багатоканальної телемережі в складі передавальних станцій, відповідно до додатку №2 до договору, розбудованої виконавцем відповідно до умов Ліцензій: НР №0866-п, НР №0867-п, НР №0868-п, НР №0869-п, виданих виконавцю Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення.

Пунктом 1.3 договору визначено, що територія надання послуг та обсяг мовлення за договором визначаються відповідно до Ліцензії на мовлення замовника.

Додатком №8 до Ліцензії на мовлення серія НР №1354-м, виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення 23.08.2011, визначено, що обсяг мовлення становить 24 години на добу.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг визначається у додатку №3 до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.3 договору факт надання послуг за договором підтверджується актами прийому-передачі наданих послуг, що оформлюється сторонами щомісячно.

Відповідно до п. 3.4 договору виконавець не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним складає акт прийому-передачі наданих послуг та направляє його разом з відповідним рахунком, на адресу електронної пошти відповідача, яка визначена у п. 9 договору.

У п. 3.5 договору сторони дійшли згоди про те, що якщо замовник протягом трьох робочих днів, після відправлення електронного варіанту акту прийому-передачі наданих послуг та рахунку, не надіслав в електронному вигляді зауважень та заперечень, то послуги вважаються прийнятими замовником. Виконавець підписує акт прийому-передачі наданих послуг та направляє його разом з відповідним рахунком на адресу замовника, що визначена у договорі. Протягом п'яти робочих днів замовник підписує акт прийому-передачі наданих послуг та один примірник повертає виконавцю.

У п. 3.6 договору сторонами погоджено, що за наявності зауважень або заперечень до якості або обсягу наданих послуг замовник повинен направити на електронну адресу виконавця такі зауваження та заперечення щодо наданих послуг.

Відповідно до п. 3.7 договору замовник сплачує вартість послуг, визначену п. 3.1. цього договору з урахуванням вимог п.п. 3.2 - 3.6 договору, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця. Розрахунки за надані послуги проводяться на підставі рахунку наданого виконавцем.

01.08.2015 сторонами договору підписано додаткову угоду №1 до договору, за змістом якої погоджено нові тарифи на послуги виконавця, залежно від потужності передавача передавальної станції виконавця, які вступають в дію з 01.08.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку наявним в матеріалах справи роздруківкам відправлень з електронної пошти та встановлено, що позивачем направлялися відповідачу в електронному вигляді акти прийому-передачі наданих послуг та рахунки на оплату за спірний період.

В подальшому позивачем повторно направлено відповідачу поштою для підписання акти прийому-передачі наданих послуг та рахунки на оплату на загальну суму 23 180 713,26 грн, які отримані останнім, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Доказів направлення позивачу в порядку п. 3.6 договору зауважень або заперечень до якості або обсягу наданих послуг відповідач не надав.

Враховуючи зазначене, а також умови п.п. 3.5, 3.6 договору, суди попередніх інстанцій встановили, що акти приймання-передачі послуг за спірний період є погодженими відповідачем, а послуги за ними прийнятими.

Таким чином, встановивши факт прийняття відповідачем послуг, зазначених в актах приймання-передачі послуг за спірний період без зауважень та заперечень, та відсутності їх оплати відповідачем у строки, визначені в п. 3.7 договору, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача відповідної заборгованості у заявленій позивачем сумі.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності належних доказів надання позивачем відповідачу послуг за договором у спірний період зводяться до переоцінки доказів у справі. Водночас згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за прострочку платежу обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п. 5.5 договору сторони дійшли згоди про те, що за несвоєчасну оплату послуг, замовник сплачує виконавцю пеню, за кожен день несплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діє на момент виникнення заборгованості.

Таким чином, встановивши факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором, перевіривши розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат, 3 % річних та пені, суди дійшли вірного висновку щодо задоволення позовних вимог у вказаній частині.

Суд касаційної інстанції вважає безпідставними доводи касаційної скарги щодо неправомірності відхилення апеляційним судом клопотання відповідача про витребування у позивача протокольних параментів телевізійних передавачів та призначення інженерно-технічної експертизи для встановлення можливості надання позивачем послуг відповідачу за договором, оскільки за змістом ст. 41 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) призначення експертизи - право суду, що застосовується у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що висновок судового експерта відноситься до засобів доказування нарівні із іншими доказами у справі та не має будь-яких переваг поряд з іншими доказами у справі.

Водночас апеляційний суд дійшов висновку про можливість встановлення факту надання позивачем відповідачу послуг за договором на підставі інших доказів у справі. При цьому, судом враховано, що акти прийому-передачі наданих послуг містять деталізований об'єм часу наданих послуг по кожній передавальній станції, за допомогою яких надавались послуги, а також враховано відсутність зауважень з боку відповідача щодо об'єму чи якості послуг за весь період дії договору.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у повному обсязі, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги ТОВ "Телеканал "Мега", прийняв постанову про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, навівши мотиви відхилення кожного із доводів касаційної скарги; чим спростовуються доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом ст. 43 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) та Конвенції щодо права на мотивоване судове рішення та заборони втручання в мирне володіння майном.

Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування законних постанови апеляційного господарського суду і рішення суду першої інстанції.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/11728/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

Ю.Я. Чумак