ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 рокуСправа № 912/3774/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря Кравченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3774/17

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва", 02217, м. Київ, вул. Закревського, 15

до відповідача Фізичної особи-підприємця Заїки Світлани Вікторівни, 27500, АДРЕСА_1

про стягнення 2815,51 грн.

за участю представників:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Заїка С.В., особисто;

слухач - ОСОБА_3;

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Заїки Світлани Вікторівни про стягнення суми боргу в розмірі 2815,51 грн. (сума основного боргу в розмірі - 2342,37 грн., пеня в розмірі - 250,12 грн., 3% річних - 28,89 грн., інфляційні втрати - 194,13 грн.), а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем своїх зобов'язань за договором № 314/100-г про відшкодування витрат балансоутримувача та Додатків № 1, № 2 до цього Договору щодо своєчасної та повної оплати.

Ухвалою від 19.12.2017 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі № 912/3774/17, підготовче засідання призначено на 23.01.18 о 12:00 год.

Ухвалою від 23.01.18 продовжено строк підготовчого провадження у справі №912/3774/17 на 30 днів, підготовче засідання відкладено до 15.02.18 на 11:00 год.

Ухвалою від 15.02.18 у підготовчому засіданні по справі № 912/3774/17 оголошено перерву до 14:00 год 28.02.18.

Ухвалою від 28.02.18 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, відкладено підготовче засідання у справі № 912/3774/17 до 11:00 год 12.03.18, продовжено відповідачеві строк для подання відзиву на позов до 06.03.18.

Господарський суд ухвалою від 12.03.2018 закрив підготовче провадження та, в межах строку встановленого ст. 195 ГПК України, призначив справу до розгляду по суті на 19.03.2018. В судовому засіданні 19.03.2018 представники сторін участі не брали.

Господарський суд враховуючи незначний проміжок часу з дати постановлення ухвали суду від 12.03.2018 до дати призначення розгляду справи по суті - 19.03.2018, ухвалою від 19.03.18 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, відклав судовий розгляд справи № 912/3774/17 до 05.04.18 на 14:00 год.

У судовому засіданні 05.04.18 приймав участь відповідач, який заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В той же час, передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України правом на подання відзиву на позов не скористався.

Позивач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча є належно повідомленим про час та місце засідання суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 640 від 23.03.18, наявним в матеріалах справи.

В той же час, при розгляді справи господарський суд враховує додаткові пояснення, подані позивачем 26.02.18, в яких зазначено, що позивач надавав послуги згідно договору № 314/100-Г від 11.11.15 р., претензій з боку відповідача на якість послуг до позивача не надходило, на претензію позивача № 46-22юр від 30.03.17 відповідач відповіді не надав.

Щодо заяви позивача № б/н (вх. № 9244/18 від 04.04.18) про долучення доказів до матеріалів справи, господарський суд не приймає її до уваги в силу наступного.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Оскільки позивачем не повідомлялось суд про докази, які не можуть бути подані у встановлений строк, з зазначенням відповідних причин, клопотання про продовження чи поновлення строку подання доказів та про визнання причин пропуску строку подання доказів поважними не заявлялись, господарський суд дійшов висновку, що заява позивача № б/н (вх. № 9244/18 від 04.04.18) про долучення доказів до матеріалів справи підлягає залишенню без розгляду.

Господарським судом не встановлено обставин, що неявка представників Позивача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.15 між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (далі - Балансоутримувач, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Заїкою Світланою Вікторівною (далі - Орендар, відповідач) укладено Договір № 314/100-г про відшкодування витрат балансоутримувача (надалі - Договір) та Додатки № 1 та № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 1.1. Договору балансоутримувач забезпечує надання послуг, які зазначені в Додатку № 1 до цього Договору, нежитлового приміщення (надалі - Будівлі), що знаходиться за адресою: вул. Закревського, 87-д, а Орендар бере участь у витратах, понесених Балансоутримувачем при наданні послуг пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим Договором та відшкодовує плату за земельну ділянку, на якій розташовано об'єкт оренди.

Орендар займає приміщення загальною площею 181,70 кв.м.

Згідно п. 2.2.3. Договору, Орендар щомісяця з 12 по 15 число зобов'язується отримати у відділі управління нежитловим фондом балансоутримувача під розпис в журналі видачі документацій рахунок на оплату за отримані послуги (перелік послуг зазначений в Додатку № 1).

Згідно з додатками № 1 та № 2 до Договору, позивач та відповідач погодили перелік та вартість послуг.

Не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем, орендар зобов'язаний вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за надані послуги та відшкодування плати за земельну ділянку, на якій розташовано об'єкт оренди (п. 2.2.4. договору).

З п. 5.1 Договору вбачається, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє з 01.05.15 по 31.12.15 включно. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії цього Договору не повідомила іншу сторону про намір припинити дію цього договору, то договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 5.3 Договору, останній може бути достроково розірвано на підставі рішення суду; за згодою обох сторін (про намір розірвання Договору сторони повинні повідомити одна-одну за 30 (тридцять) днів; у разі невиконання сторонами умов Договору.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що відповідач у період з 01.03.2017р. по 31.10.2017р. не сплатив на користь балансоутримувача вартість послуг позивача за спірним договором, що призвело до виникнення за позивачем заборгованості у розмірі 2 342,37 грн.

Крім того, позивач просить також стягнути інфляційні втрати в сумі 194,13 грн., 3% річних в розмірі 28,89 грн. та пеню в сумі 250,12 грн.

Доказів припинення дії Договору до початку спірного періоду або протягом такого періоду сторонами спору суду не надано, а тому суд дійшов висновку про те, що у позивача у період часу з 01.03.2017р. по 31.10.2017р. існували грошові зобов'язання перед позивачем на підставі Договору.

Дослідивши укладений між сторонами договір господарський суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Отже, позивач як балансоутримувач, має права, передбачені пунктом 6 частини 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово- комунальних послуг.

Предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні» є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг (ст. З Закону). Відповідно до зазначеного Закону (ст. 1), споживачем є фізична або юридична особа, яка споживає або має намір споживати комунальні послуги. У розумінні ст.1 згаданого закону особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, що вона фактично користується чи має намір користуватися цими послугами. Тому обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розділом 2 Договору передбачено обов'язок балансоутримувача забезпечити надання послуг згідно з Додатком № 1 до цього Договору, нежитлового приміщення власними силами або з залученням спеціалізованих підрядних організацій, своєчасно складати рахунки на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не подано у визначений чинним законодавством та зазначений в ухвалах господарського суду по справі № 912/3774/17 строк доказів надання відповідачу у період з 01.03.17 по 31.10.17 послуг на загальну суму 2342,37 грн. Позивачем не надано передбачених п. 2.2. Договору відповідних рахунків на оплату та передбачених п. 2.2.3 доказів отримання під розписку вказаних рахунків орендарем. Крім того, на виконання вимог суду під час проведення підготовчого засідання у даній справі позивачем не було подано доказів понесених позивачем витрат на оплату послуг та їх розміру. З доданого до позовної заяви розрахунку об'єктивно неможливо встановити, які саме послуги надавались відповідачу та у якому обсязі. У позовній заяві позивачем зазначено про стягнення заборгованості за період з 01.03.17 по 31.10.17, в той же час у розрахунку, доданому до позовної заяви, зазначено заборгованість починаючи з січня 2017.

Крім того, із змісту Додаткової угоди № 2 (без зазначення конкретної дати підписання, лише посилання на рік - 2017), вбачається, що вартість прибирання прибудинкової території господарчого блоку та вартість за технічне обслуговування дільницею оперативного реагування та відновлювальних робіт господарчого блоку зафіксовано у сталому вартісному виразі : 96,954 грн. з ПДВ та 99,01 грн. з ПДВ ; відшкодування плати за теплову енергію та розрахінок її вартості здійснюється щомісця згідно табуляграм АК "Київенерго" та з урахуванням займаної опалювальної площі та площі загального користування, за тарифами, встановленими КМДА. У поданому позивачем розрахунку зазначено суму боргу за кожен місяць різну, проте, позивачем не подано до матеріалів справи, як вже зазначалось вище, жодних доказів, які саме послуги спожито відповідачем та які саме витрати понесено позивачем за цим договором за кожен місяць заборгованості, зазначений у позові та розрахунку.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов'язків.

Матеріалами справи не підтверджується, а відповідачем не визнається, що на виконання умов Договору позивачем було забезпечено надання послуг відповідачу, які ним були прийняті та не оплачені на загальну суму 2342,37 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у сумі 2342,37 грн. за період з 01.03.17 по 31.10.17.

З огляду на недоведеність суми основного боргу у розмірі 2342,37 грн., підстави для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення

позивачу за адресою: 02217, м. Київ, вул. Закревського, 15;

відповідачу за адресою: 27500, АДРЕСА_2 та 02097, АДРЕСА_3.

Повне рішення складено 12.04.2018.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.