ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. Справа № 914/353/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя М.І. Хабіб

суддів О.В. Зварич

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р. та

представників сторін:

позивача - не зявився (належно повідомлений);

відповідача - адвоката ОСОБА_2 (ордер на надання правової допомоги від 07.03.2018 №07/1-03/18)

розглянувши апеляційну скаргу Компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. (Star Cloud Holdings Inc.) від 07.03.2018 (вх.суду від 20.03.2018 №01-05/919/18)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.02.2018 у справі №914/353/18 (суддя Ділай У.І.)

про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Завод Галичина, м. Луцьк Волинської області

до відповідача: Компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. (Star Cloud Holdings Inc.), Британські Віргінські острови

про: визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого 19.08.2014 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2460, з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін до договору іпотеки, посвідчених 01.02.2017 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованих в реєстрі за №402,403

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ТОВ «Завод «Галичина» звернулося до Господарського суду Львівської з позовом до Компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. про визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого 19.08.2014 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2460, з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін до договору іпотеки, посвідчених 01.02.2017 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованих в реєстрі за №402,403.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову від 23.02.2018 №23/02-01, в якій просив на підставі ст. ст. 136, 137 ГПК України вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. акредитованим суб'єктам, нотаріусам та будь-яким іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - будівлі літера А-1 загальною площею 147,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 192а (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01), в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо зазначеного об'єкту нерухомого майна до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Заява обгрунтована тим, що предметом спору є визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого 19.08.2014 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2460, зі змінами до нього, який укладений компанією «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» та ТОВ «Завод «Галичина». За цим договором ТОВ «Завод «Галичина» передала в іпотеку компанії «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» нерухоме майно - будівлю літера А-1 загальною площею 147,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 192а, в забезпечення виконання компанією «WEST TRADING & MARKETING OIL, CORP.» своїх зобовязань перед компанією «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» за договором позики. Позивач вказує, що за угодою про відступлення прав вимоги від 23.01.2018 компанія «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД»(іпотекодержатель) відступила свої права вимоги за договором іпотеки компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. - відповідачу, який вчиняє дії, спрямовані на набуття у власність іпотечного майна, що підтверджується поданою до державного реєстратора заявою про державну реєстрацію права власності на передане в іпотеку нерухоме майно (реєстраційний номер заяви 26876573, дата і час реєстрації 20.02.2018 19:28:54год, орган державної реєстрації - приватний нотаріус ОСОБА_6М.). У звязку з чим позивач вказує, що існує реальна загроза вибуття з його власності вказаного нерухомого майна і у разі задоволення позову та визнання недійсним договору іпотеки це може призвести до утруднення або неможливості захисту його прав.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.02.2018 у справі №914/353/18 (суддя Ділай У.І.) заяву ТОВ Завод Галичина задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. акредитованим суб'єктам, нотаріусам та будь-яким іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти реєстраційні дії щодо будівлі літера А-1 загальною площею 147,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 192а (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) в частині державної реєстрації права власності (зміни права власності) на зазначене нерухоме майно до набрання рішенням у даній справі законної сили. В задоволенні решти вимог ТОВ Завод Галичина про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована ст.ст. 136, 137, 140 ГПК України,постановою Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі №6-2552цс16. При прийнятті ухвали суд виходив з того, що заходи до забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що майно( предмет іпотеки), яке є у позивача як майнового поручителя, на час розгляду справи судом може вибути із власності позивача. Адекватність заходу визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. З урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить позивач, та можливості вибуття майна до нового кредитора, яким є відповідач, суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів позивача.

Відповідач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає ухвалу необгрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та відмовити ТОВ «Завод Галичина» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скаржник стверджує, що позов ТОВ «Завод Галичина» є штучним та надуманим, оскільки звернення до суду зумовлено не порушенням його прав та необхідністю їх захисту, а єдиною метою подання цього позову є використання процесуальної можливості шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо предмету іпотеки завадити правомірним діям іпотекодержателя щодо реєстрації за собою права власності на нерухоме майно.

Вказує, що 23.01.2018 на підставі угоди про відступлення права вимоги до відповідача перейшло право грошової вимоги до позичальника за договором позики, укладеним 29.12.2016 Компанією «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» та Компанією «WEST TRADING & MARKETING OIL, CORP.». 15.02.2018 Компанія «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» та відповідач уклали договір про відступлення прав за іпотечним договором від 19.08.2014, за умовами якого до відповідача перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки від 19.08.2014. Зазначає, що вказаний договір від 15.02.2018 укладений за згодою іпотекодавця ТОВ «Завод Галичина» згідно з листом від 13.02.2018 №55. У звязку з неодноразовим порушенням позичальником графіку погашення заборгованості за договором позики 20.02.2018 Компанією ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак позивач в порушення ч.3 ст.13, ст. 526 ЦК України чинить перешкоди для реалізації відповідачем як іпотекодержателем свого законного права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, 20.02.2018 позивач звернувся із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій щодо предмету іпотеки. Зазначає, що в обгрунтування позову позивач посилається на те, що договір іпотеки підписаний не директором товариства, як передбачено статутом, а представником без відповідних повноважень на вчинення таких дій. Посилаючись на статут ТОВ «Завод Галичина», рішення загальних зборів учасників ТОВ «Завод Галичина», оформлене протоколом №01/17 від 10.01.2017, яким вирішено виступити майновим поручителем компанії «WEST TRADING & MARKETING OIL, CORP.» перед «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД», внести зміни до договорів іпотеки/застави та надати повноваження ОСОБА_7 на укладення відповідних договорів, стверджує про безпідставність доводів позивача. Відтак вважає, що позивач звернувся до суду із завідомо безпідставним позовом, що свідчить про зловживання позивачем своїм процесуальним правом відповідно до ч.3 ст.43 ГПК України. Вважає, що при винесенні ухвали про забезпечення позову суд першої інстанції врахував лише інтереси позивача, без врахування того, що право відповідача на звернення стягнення на предмет іпотеки гарантоване законодавством та умовами договору іпотеки. Зазначає, що забезпечення позову спричиняє шкоду правам та законним інтересам відповідача.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду 26.03.2018 у справі №914/353/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, розгляд справи призначено на 10.04.2018.

У судовому засіданні 10.04.2018 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити та скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.

Позивач не забезпечив явки свого представника, не подав відзиву на апеляційну скаргу, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення йому 29.03.2018 ухвал суду від 26.03.2018.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що 03.04.2018 до суду надійшло клопотання від ТОВ «Вест ОСОБА_8» про відкладення розгляду справи №914/353/18 у звязку з проведенням сторонами переговорів щодо мирного врегулювання спору.

Вказане клопотання колегією суддів не приймається до уваги, оскільки воно подане особою, яка не є учасником даної справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника скаржника, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами1 та 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 частини 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 вказаної статті).

Як розяснено у постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року N 16, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Верховний Суд України у постанові від 18.01.2017 у справі №6-2552цс16 вказав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Завод Галичина» звернулося до Господарського суду Львівської з позовом до Компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. про визнання недійсним договору іпотеки від 19.08.2014, зі змінами, який укладений позивачем ТОВ «Завод Галичина»( іпотекодавець) та компанією «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» (іпотекодержатель). Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно - будівля літера А-1 загальною площею 147,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 192а, що належить іпотекодавцю на праві власності. Разом з позовом подана заява про забезпечення позову, яка обгрунтована тим, що компанія «ОСОБА_5 ЛІМІТЕД» на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором передала права за договором іпотеки від 19.08.2014 компанії «ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК.», яка 20.02.2018 звернулася до органу державної реєстрації із заявою про реєстрацію за нею права власності на будівлю по вул. ОСОБА_9, 192а, у м. Львові.

Доводи позивача підтверджені рішенням компанії ОСОБА_3 ХОЛДІНГС ІНК. про набуття права власності на предмет іпотеки від 20.02.2018 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна, сформованою станом на 22.02.2018, та не заперечуються відповідачем (а.с.54-61, 93-95).

З огляду на предмет спору у даній справі та враховуючи реальну можливість втрати позивачем до вирішення спору по суті права власності на майно, яке предметом іпотеки, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість доводів позивача та необхідність вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо предмета іпотеки, оскільки невжиття таких заходів може в подальшому утруднити або зробити неможливим захист прав позивача у разі задоволення позову та визнання недійсним договору іпотеки.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, оскільки такі зводяться до безпідставності та необгрунтованості позову, в той час предметом апеляційного оскарження є ухвала про забезпечення позову. Скаржником не доведено невідповідність оскаржуваної ухвали нормам чинного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали та для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86,129, 252, 255, 269, 270,275, 276, 281, 282 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.02.2018 у справі № 914/353/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, встановлені ст. 288 та ст. 289 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 11.04.2018.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко