ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3861/17

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Приватного підприємства Колос, м. Чернівці

до Дочірнього підприємства Рітейл Іст, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 71 082 грн. 92 коп.

Представники:

позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 71 082 грн. 92 коп., з яких; 58 524 грн. 06 коп. основний борг; 7 879 грн. 10 коп. пеня; 1 212 грн. 17 коп. 3 % річних; 3 467 грн. 59 коп. інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно укладеного між сторонами договору № PI021117 від 17.01.2014 року відповідач як покупець був зобовязаний оплатити позивачу поставлений товар, проте належним чином не виконав свої зобовязання.

09.02.2018 р. до загального відділу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сума основного боргу сплачена, штрафні санкції нараховані невірно та надав свій розрахунок штрафних санкцій.

27.03.2018 р. через загальний відділ суду представник позивача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідач здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 58 524 грн. 06 коп. двома платіжними дорученнями, а саме від 10.01.2018 р. на суму 20 000 грн. 00 коп. та від 01.02.2018 р. на суму 38 524 грн. 06 коп., а також погоджується з розрахунком відповідача, просить стягнути: 7 813 грн. 37 коп. пені, 918 грн. 75 коп. 3% річних, 3 467 грн. 59 коп. інфляційних втрат.

В судовому засіданні представники сторін заявили усно клопотання про перехід до розгляду справи по суті та винести рішення у справі, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Відповідач проти стягнення штрафних санкцій заперечив посилаючись на відзив.

Враховуючи клопотання представників сторін суд відповідно до ч. 6 ст. 183 ГПК України закінчив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014 року між ДП «Рітейл Іст» та ПП «Колос» було укладено договір № PI021117, відповідно до умов якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п. 3.1. договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні.

Пунктом 7.9. договору передбачено, що оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника через 45 (сорок п'ять) дні(ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття Товару. При цьому Сторони домовилися про те, що Покупець здійснює оплату поставленого Товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 (пятсот) грн. з кожного магазину.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого товару на суму 58 524 грн. 06 коп. виконав після звернення позивача з позовною заявою до суду, що підтверджується позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість за поставлений товар після звернення позивача з позовом до суду в сумі 58 524 грн. 06 коп., суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає закриттю на підставі пункту 2 ч. 1 статті 231 ГПК України в звязку з відсутністю предмету спору.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 3 467 грн. 59 коп. інфляційних втрат та 1212 грн. 17 коп. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобовязання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних згідно розрахунку, який надано відповідачем та з яким погодився позивач у розмірі 3 467 грн. 59 коп. інфляційних втрат та 918 грн. 75 коп. 3% річних.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 8.6. договору (в редакції згідно протоколу розбіжностей до Договору від 17.01.2014 р.), укладеного сторонами, за порушення термінів та порядку розрахунку за отриманий товар, вказаних в п. 7.9. Договору, Покупець платить Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, з відповідача підлягає стягненню 7 813 грн. 37 коп. пені відповідно до наданої позивачем відповіді на відзив.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково, судовий збір покладається на відповідача відповідно ч. 9 ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 207, 231, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 58 524 грн. 06 коп.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «Рітейл Іст» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-г, код 38903507) на користь Приватного підприємства «Колос» (58002, м. Чернівці, пл. Театральна, 6, код 14257808) 3 467 (три тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 59 коп. інфляційних втрат, 918 (девятсот вісімнадцять) грн. 75 коп. 3% річних, 7 813 (сім тисяч вісімсот тринадцять) грн. 37 коп. пені, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 02.04.2018 року.

Суддя Л.Я. Мальована