ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.04.2018 Справа № 905/5/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кошевій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропільське АТП", м. Мирноград

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Железняк Тетяни Петрівни, м. Покровськ

про зобов'язання звільнити нежитлове приміщення; стягнення 29105,59 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Добропільське АТП", м. Мирноград, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи - підприємця Железняк Тетяни Петрівни, м. Покровськ про зобов'язання звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул. Центральна, буд. 56 загальною площею 880,0 кв.м та передати його позивачу; стягнення 20248,76 грн, з яких сума боргу по орендній платі згідно договору оренди №2/17 від 01.01.2017 в розмірі 18309,68 грн., пеня - 1592,69 грн., 3% річних - 191,12 грн., інфляційні нарахування - 155,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди приміщення №2/17 від 01.01.2017.

Ухвалою суду від 12.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/5/18; справу №905/5/18 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.ст.165, 178, 251 ГПК України.

01.03.2018 від позивача надійшли уточнення до позовної заяви від 28.02.2018 в якій просив зобов'язати відповідача, Фізичну особу - підприємця Железняк Тетяну Петрівну звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул. Центральна, буд. 56 загальною площею 880,0 кв.м та передати його позивачу; стягнути суму боргу по орендній платі згідно договору оренди №2/17 від 01.01.2017 в розмірі 27109,68 грн., пеня - 1601,27грн., 3% річних - 163,57 грн., інфляційні нарахування - 231,07 грн., всього - 29 105,59 грн.

Суд виходячи із змісту уточнень, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, розцінює її як збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, господарський суд приймає заяву позивача та розглядає її як заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Суд ухвалою від 01.03.2018 продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання.

Ухвалою від 22.03.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.04.2018 о 14:00.

Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, відзив не представив, ухвали суду по справі направлялась на юридичну адресу відповідача. В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення ухвал суду відповідачу, отже відповідач був належним чином повідомлений про час, дати та місце розгляду справи.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

01.01.2017 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» (орендодавець) та відповідачем, Фізичною особою - підприємцем Железняк Тетяною Петрівною (орендар) був укладений договір оренди приміщення №2/17 (договір), в порядку та на умовах визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому договорі (далі-приміщення) та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату визначену п.5.1. (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. договору приміщення, що орендується знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Мирноград, вул.Центральна, буд.56.

Загальна площа приміщення, що орендується 880,0кв.м. (п.1.3.договору).

Згідно з п.2.1. договору об'єкт передається в оренду з метою розміщення та обслуговування автотранспорту.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об'єкту, що підписується орендарем і орендодавцем. У разі припинення цього договору об'єкт повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає об'єкт орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Об'єкт вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі (п.п.3.1-3.3. договору).

Відповідно до п.п.4.1.-4.3. договору строк оренди приміщення, що орендується складає 1 рік з моменту прийняття приміщення, що орендується за актом передання-приймання.

Строк оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Орендар має право відмовитися від цього договору, попередивши орендодавця в термін 30 днів.

Згідно до п.5.1. договору розмір місячної оплати орендної плати складає 4400,00гривень з урахуванням ПДВ.

Орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок або готівкою з отриманням касового ордеру не пізніше п'ятого числа поточного місяця (п. 5.2. договору).

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення приміщення та майна за актом приймання-передавання включно (п.5.6. договору).

Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо вона виникла, у повному обсязі, враховуючі санкції (п. 5.7 договору).

Згідно п. 7.1. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути орендодавцеві орендоване приміщення.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Строк дії Договору починає свій перебіг з моменту підписання сторонами та закінчується 31 грудня 2017 року. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов'язків передбачених цим договором. Орендодавець має право розірвати цей договір попередивши орендаря за один місяць (п.10.1.-10.5. договору).

На виконання умов договору, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Мирноград, вул.Центральна, буд.56 на умовах оренди за договором. Площа орендованого приміщення складає 880 метрів квадратних, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі приміщення від 01.01.2017.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» звернувся до Фізичної особи - підприємця Железняк Т.П. з листом №170 від 20.07.2017, в якому на підставі статей 525-526 Цивільного кодексу України та пункту 10.5. договору вважає даний лист належним повідомленням про дострокове розірвання договору оренди приміщення №2/17 від 01.01.2017, відлік тридцяти денного терміну починається з дня, наступного за днем отримання даного повідомлення. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу 26.07.2017.

Відповідач надав відповідь на даний лист б/н від 09.08.2017, в якому заперечував проти розірвання договору оренди посилаючись на те, що згідно акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами від 19.07.2017 за період з 01.01.2017 по 19.07.2017 у зв'язку з проведенням відповідачем переплати за наступні місяці, за ТОВ «Добропільське АТП» рахується заборгованість у сумі 13200,00грн, тому договір сплачено на наступні три місяці та не вважається розірваним.

На думку позивача, договір оренди вважається розірваним з 27.08.2017, оскільки відповідач отримав повідомлення 26.07.2017.

Позивач у позовній заяві зазначив, що у зв'язку з розірванням договору оренди ТОВ «Добропільське АТП» платіжним дорученням №2621 від 17.08.2017 повернуто надмірно отримані кошти за договором оренди приміщення №2/17 від 01.01.2017 за період з 27.08.2017 по 30.09.2017 в сумі 5109,68грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.08.2017 №2621.

Позивач стверджує, що відповідач до теперішнього часу не звільнив приміщення, продовжує ним користуватися, але орендну плату не сплачує, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, буд. 56 загальною площею 880,0 кв.м та передати його позивачу; та стягнення боргу з орендної плати, пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди (найму).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно умов п. 10.5 договору орендодавець має право розірвати цей договір попередивши орендаря за один місяць.

Отже, сторони домовились, що розірвання договору може бути здійснено в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця.

Позивач скористався своїм правом та надіслав відповідачу лист №170 від 20.07.2017 про розірвання договору, який був отриманий відповідачем 26.07.2017, таким чином договір № 2/17 оренди приміщення від 01.01.2017 є розірваним з 27.08.2017 (після спливу одного місяця від дня отримання відповідачем повідомлення про розірвання договору).

За приписами ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, що також передбачено в п. 7.1. договору.

Однак, позивач наполягає, а відповідач не спростовує, що відповідач після розірвання договору орендоване приміщення позивачу не повернув, а продовжує ним користуватись

Отже, зважаючи на умови укладеного договору та встановлені обставини у справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, буд. 56 загальною площею 880,0 кв.м та передати його позивачу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується, зокрема, про порядок і строк виконання рішення.

Враховуючи, фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність встановлення строку відповідачу звільнити нежитлове приміщення та передати його позивачу протягом 30-ти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення приміщення та майна за актом приймання-передавання включно (п.5.6. договору).

Позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати за період з 27.08.2017 по 28.02.2018.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, на час розгляду спору у господарському суді відповідачем не надано доказів оплати оренди за період користування об'єктом оренди з 27.08.2017 по 28.02.2018, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 27109,68 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою та підлягає задоволенню.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з відповідача пеню в розмірі 1601,27грн., 3% річних в розмірі 163,57 грн., інфляційні нарахування в розмірі 231,07 грн. за період з 05.09.2017 по 28.02.2018.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.8.2 договору, орендна плата, перерахована або внесена в касу несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Суд зазначає, що згідно умов договору (п. 5.2) орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок або готівкою з отриманням касового ордеру не пізніше п'ятого числа поточного місяця, однак позивач нараховував пеню, 3% річних та інфляційні з п'ятого числа наступного місяця, при цьому суд самостійно не може змінювати періоди нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

За змістом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При розрахунку пені на заборгованість за серпень 2017 року позивачем визначений період нарахування пені з 05.09.2017 по 28.02.2018, а з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України період повинен бути встановлений з 06.08.2017 по 05.02.2018. Здійснивши розрахунок пені на заборгованість за серпень 2017 року суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає сума пені за період з 05.09.2017 по 05.02.2018 в розмірі 81,53 грн.

Суд здійснивши перерахунок пені, встановив, що до стягнення підлягає пеня в сумі 1587,46грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що стягненню підлягає сума 3% річних у розмірі 163,57грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Також, у вказаній постанові Верховним Судом з посиланням на Рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція); у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997р. N39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Суд здійснивши перерахунок інфляційних витрат за періоди зазначені у відповідача, зазначає, що до стягнення підлягають інфляційні витрати в сумі 225,28грн, нарахована на заборгованість за: серпень 2017 року від суми заборгованості в розмірі 709,68грн. за період з вересня по жовтень 2017 року у сумі 22,88грн.; вересень 2017 року від суми заборгованості в розмірі 4400,00грн. за жовтень 2017 року у сумі 52,80грн.; жовтень 2017 року від суми заборгованості в розмірі 4400,00грн. за листопад 2017 року у сумі 39,60грн.; листопад 2017 року від суми заборгованості в розмірі 4400,00грн. за грудень 2017 року у сумі 44,00грн.; грудень 2017 року від суми заборгованості в розмірі 4400,00грн. за січень 2018 року у сумі 66,00грн.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягає віднесенню на відповідача оскільки з його вини виник спір.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропільське АТП", м. Мирноград до Фізично ї особи - підприємця Железняк Тетяни Петрівни, м. Покровськ

про зобов'язання звільнити нежитлове приміщення; стягнення 29105,59 грн. задовольнити частково.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Железняк Тетяну Петрівну, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Мирноград, вул. Центральна, буд. 56 загальною площею 880,0 кв.м та передати його Товариству з обмеженою відповідальністю "Добропільське АТП", м.Мирноград (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд.56, ) протягом 30-ти календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Железняк Тетяни Петрівни, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Добропільське АТП", м.Мирноград (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд.56, ) суму боргу по орендній платі згідно договору оренди №2/17 від 01.01.2017 в розмірі 27109,68грн., пені в розмірі 1587,46грн., 3% річних в розмірі 163,57грн., інфляційні нарахування в розмірі 225,28грн., судовий збір у розмірі 3200,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 11.04.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2018.

Суддя Г.Є. Курило