номер провадження справи 18/6/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 справа № 908/152/18

м. Запоріжжя

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" (юридична адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72; поштова адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25)

до відповідача фізичної особи-підприємця Степаненко Любові Анатоліївни (69118, АДРЕСА_1)

про стягнення 1871,28 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.

при секретарі судового засідання Чубар М.В.

учасники справи:

від позивача: Фалькінштерн В.В., довіреність б/н від 02.01.2018;

від відповідача: не з'явився

Заявлено позовні вимоги про стягнення 1433,41 грн. заборгованості з орендної плати та комунальних послуг за травень 2017 року на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 1/3/к від 03.01.2017, 182,04 пені, 179,86 грн. 20% річних та 65,97 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 05.02.2018 відкрито провадження у справі № 908/152/18, присвоєно справі номер провадження 18/6/18, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, призначено підготовче засідання на 28.02.2018; 28.02.2018 оголошувалась перерва у підготовчому засіданні до 28.03.2018; у судовому засіданні 28.03.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.04.2018.

В судовому засіданні 05.04.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судові засідання з 28.02.2018 здійснювалися із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Оберіг", в порядку ст. 222 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 05.04.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що в порушення умов договору оренди нежитлового приміщення № 1/3/к від 03.01.2017 відповідачем не сплачено орендну плату та комунальні послуги за травень 2017 року в розмірі 1433,41 грн. За несвоєчасне виконання грошового зобов'язання до стягнення позивачем заявлено 182,04 пені, 179,86 грн. 20% річних та 65,97 грн. інфляційних втрат. Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 762 ЦК України та ст. 193, 283, 286 ГК України позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника втретє не направив, вимоги суду не виконав.

Згідно ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. <…> Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Цей термін може бути скорочений судом у випадку, коли цього вимагає терміновість вчинення відповідної процесуальної дії. <…> Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. <…>

Ухвали з інформацією про час та місце судового розгляду справи своєчасно направлялись судом на адресу відповідача.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець Степаненко Любов Анатоліївна не перебуває у процесі припинення, місцем проживання фізичної особи-підприємця є: 69118, АДРЕСА_1, що співпадає з адресою зазначеною позивачем у позовній заяві.

Копія ухвали суду у справі від 05.02.2018, яка направлялась на адресу відповідача, повернулась до господарського суду Запорізької області відділенням поштового зв'язку із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами відповідача. Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляд справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" (орендодавець, позивач у справі) та фізична особа-підприємець Степаненко Любов Анатоліївна (орендар, відповідач у справі) 03.01.2017 уклали договір оренди нежитлового приміщення № 1/3/к (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування (оренду) нежитлове приміщення площею 14 м.кв., розташоване на першому поверсі Спортивного комплексу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тюленіна, 13 (далі - об'єкт).

Згідно п. 1.2 договору об'єкт оренди може використовуватись тільки за його цільовим призначенням: розміщення буфету.

Орендодавець передає орендарю об'єкти в оренду по Акту приймання-передачі (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору).

Пунктами 3.1 договору визначено, що договір вважається укладеним з моменту скріплення підписами та печатками сторін (для юридичних осіб).

Відповідно до п. 3.2 договору строк дії договору: з 01.01.2017 та діє по 31.12.2017 (включно), або до його розірвання в установленому порядку. Строк оренди визначений з моменту передачі приміщення по Акту приймання-передачі та діє в межах строку дії цього договору.

На виконання умов договору сторонами 04.01.2017 підписано Акт прийому-передачі, згідно якого в оренду передано нежитлове приміщення площею 14 м.кв., зазначене у п. 1.1 договору.

Сторонами 12.06.2017 укладено Угоду про розірвання договору оренди нежитлового приміщення, в якій сторони домовились достроково розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 1/3/к від 03.01.2017; встановили, що орендар зобов'язується сплатити орендну плату та комунальні платежі до моменту передачі об'єкту оренди та передати його по акту приймання-передачі не пізніше 23.06.2017.

Акт приймання передачі об'єкту оренди підписано 01.06.2017, об'єкт оренди передано орендодавцю.

Пунктом 3.3 договору визначено, що закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від зобов'язання повної сплати наданих послуг по оренді, а також від сплати сум штрафних санкції, якщо такі є.

Відповідно до п.п. 4.1-4.3 договору орієнтовна сума по договору визначається як сумарна вартість орендної плати за всі місяці та складає 16920,00 грн.; окрім орендної плати за користування об'єктами оренди, орендар на підставі виставлених рахунків сплачує орендодавцю також вартість комунальних послуг; орендна плата та плата за комунальні послуги перераховуються орендарем на поточний рахунок орендодавця щомісяця не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунків, виставлених орендодавцем.

Згідно п. 4.4 договору орендна плата за кожний місяць оренди складає 1410,00 грн. По факту наданих послуг по наданню об'єктів в оренду, сторони оформлюють акт надання послуг по оренді.

Відповідачу виставлено рахунки на оплату № 467 від 31.05.2017 на суму 1410,00 грн. (оренда приміщення) та № 542 від 31.05.2017 на суму 23,41 грн. (відшкодування витрат за комунальні послуги) та відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 460 та № 534 від 31.05.2017.

Відповідач зобов'язання щодо внесення орендних платежів за користування об'єктом оренди належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 1410,00 грн. та по комунальним платежам у розмірі 23,41 грн. за травень 2017 року.

Відповідачу позивачем направлялась вимога відносно сплати заборгованості з орендної плати за травень 2017 року у розмірі 1433,36 грн. вих. № 572 від 20.11.2017.

Внаслідок порушення орендарем зобов'язань за договором, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендних та комунальних платежів у розмірі 1433,41 грн. підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків від господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати орендних та комунальних платежів, у встановлений договором строк (не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим), не виконав. Нараховані позивачем орендну плату та комунальні платежі відповідач за користування об'єктом оренди у травні 2017 року у розмірі 1433,41 грн. не сплатив.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 1433,41 грн. заборгованості з орендної плати та комунальних платежів за травень 2017 року задовольняється судом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов'язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, позивач, враховуючи положення п. 8.1 договору, просив стягнути 182,04 грн. пені за період прострочення з 11.06.2017 по 11.12.2017.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що за прострочку оплати за фактично надані послуги орендар зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору, враховуючи встановлення обмеження обчислення розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, суд визнав наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 182,04 грн. за період з 11.06.2017 по 11.12.2017 виконаним невірно через допущені арифметичні помилки при округленні чисел.

Перерахувавши за допомогою бази даних "Законодавство" пеню, суд дійшов висновку, що сума пені, заявлена до стягнення позивачем, є меншою ніж перераховано судом, тому вимога про стягнення пені у розмірі 182,04 грн. за період з 11.06.2017 по 11.12.2017 підлягає задоволенню.

Позивач також просив стягнути з відповідача 179,86 грн. 20% річних за загальний період з 11.06.2017 по 26.01.2018 та 65,97 грн. інфляційних втрат за період з липня по грудень 2017 року.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що орендар зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також додатково до цього 20% річних від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно умов договору вбачається, що позивачем у договорі встановлений інший розмір процентів річних від простроченої суми, а саме: 20%.

Слід зазначити, що сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Наданий позивачем розрахунок 20% річних суд визнав виконаним вірно, а тому вимога про стягнення 20% річних у сумі 179,86 грн. за період з 11.06.2017 по 26.01.2018 судом задовольняється.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаними невірно, через допущені помилки при округлені сукупного індексу інфляції та рахуванні різниці чисел. Перерахувавши за допомогою бази даних "Законодавство" інфляційні втрати, суд дійшов висновку, що сума інфляційних втрат, заявлена до стягнення позивачем, є меншою ніж перераховано судом, тому вимога про стягнення 65,97 грн. інфляційних втрат за період з липня по грудень 2017 року підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов'язань за договором щодо оплати орендної плати та комунальних платежів.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" щодо стягнення з відповідача 1433,41 грн. заборгованості з орендної плати та комунальних послуг за травень 2017 року на підставі договору оренди № 1/3/к від 03.01.2017, 182,04 пені, 179,86 грн. 20% річних та 65,97 грн. інфляційних втрат в повному обсязі.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Степаненко Любові Анатоліївни (69118, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Соціальні ініціативи Запоріжжя" (юридична адреса: 69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72; поштова адреса: 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, ідентифікаційний код 38626382) 1433,41 грн. (одну тисячу чотириста тридцять три грн. 41 коп.) заборгованості з орендної плати та комунальних послуг, 182,04 грн. (сто вісімдесят дві грн. 04 коп.) пені, 179,86 грн. (сто сімдесят дев'ять грн. 86 коп.) 20% річних, 65,97 грн. (шістдесят п'ять грн. 97 коп.) інфляційних втрат та 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 16.04.2018.

Суддя В.В. Носівець