ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/14034/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

позивача - адвокат Горобець Д.Г.

відповідача - адвокат Опанасик В.В.

третіх осіб - не з'явились

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ",

відповідач - публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1. Національний банк України; 2. Міністерство фінансів України,

розглянувши ц відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 29.11.2017

у складі колегії суддів: Мальченко А.О. (головуючого), Жук Г.А., Дикунської С.Я.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 28.09.2017

у складі судді: Сівакової В.В.

у справі № 910/14034/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ"

до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Національний банк України; 2. Міністерство фінансів України

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайк сіті» (надалі - ТОВ «Лайк сіті») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») про зобов'язання відповідача передати позивачеві оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника, кредитний договір № 4И13703Д від 04.11.2013, договори забезпечення.

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що ТОВ «Лайк сіті» як поручитель виконало обов'язок ТОВ «Інвестгруп» як боржника перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, а саме, погасило борг в сумі 90 079 068,67 грн, а тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача як нового кредитора.

3. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач стверджував, що ані законодавством України, ані договором поруки не передбачено, що кредитор за вказаних обставин повинен передати оригінал кредитного договору. При цьому, відповідач зазначав, що позивач не звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» чи боржника з відповідним проханням/вимогою/листом, а тому, на його думку, позовні вимоги заявлені передчасно.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17 в позові відмовлено повністю.

5. Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Лайк сіті» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

6. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лайк сіті» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі №910/14034/17 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі №910/14034/17 залишено без змін.

7. На підтвердження зазначеної позиції, суди попередніх інстанцій зазначили наступне.

7.1 20.10.2016 між ТОВ «Лайк сіті» (у тексті договору - поручитель) та ПАТ КБ «Приватбанк» (у тексті договору - кредитор) було укладено договір поруки № 4И13700Д/П (далі - договір поруки), відповідно до пункту 1 якого його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестгруп» (код за ) (у тексті договору - боржник) своїх зобов'язань, зокрема, за кредитним договором від 04.11.2013 № 4И13703Д (далі - кредитний договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

7.2 Відповідно до пункту 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

7.3 Згідно з пунктом 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

7.4 Цей договір набуває чинності з дати укладання, підписання та скріплення печатками сторін і діє три роки від дати його укладання. Порука припиняється після закінчення строку у три роки від дати укладання цього договору (пункт 11 договору поруки).

7.5 Пунктом 17 договору поруки визначено, що останній укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого Центру Сертифікації Ключів ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронний цифровий підпис», а також на підставі Угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 24.02.2016, укладеної сторонами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

8. Не погодившись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції ТОВ "Лайк сіті" звернулося з касаційною скаргою, яку мотивовано тим, що рішення судів першої а апеляційної інстанції є необґрунтованими та прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права.

9. Скаржник просить у скарзі скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та зобов'язати публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" передати ТОВ "Лайк сіті" оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника та документи, якими забезпечувались кредитні договори, а саме: кредитний договір № 4И13703Д від 04.11.2013 та договори забезпечення.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

10. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

11. 18.12.2017 товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" до Верховного Суду через Київський апеляційний господарський суд подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

12. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2018 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" передано колегії суддів у складі: головуючого Білоуса В.В., суддів: Ткаченко Н.Г., Жукова С.В.

13. Ухвалою Верховного Суду від 22.01.2018 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, оскільки подані товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" матеріали касаційної скарги не містили документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Надано скаржнику строк для усунення недоліків до 06.02.2018, у такий спосіб: - надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 200,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17.

14. 07.02.2018 від товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" до Верховного Суду надійшов лист, до якого додано оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 200,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17.

15. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.02.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 910/14034/17 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017; призначено розгляд касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" на 04.04.2018 об 11 год. 00 хв.

16. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи касаційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

17. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

18. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

19. Колегія суддів перевіривши доводи скаржника зазначає наступне.

20. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

21. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

22. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно встановив, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поруки, за яким, відповідно до частин 1, 2 статті 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

23. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

24. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

25. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

26. Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

27. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, згідно платіжного доручення № 1369 від 20.10.2016 позивачем було перераховано відповідачеві через Інтернет-банк Приват 24 грошові кошти в сумі 90 079 068,67 грн з призначенням платежу: «виконання зобов'язань за кредитним договором № 4И13703Д від 04.11.2013 згідно договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016» (а.с. 9).

28. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

29. Стаття 1212 ЦК України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не заперечується факт отримання коштів від позивача в сумі 90 079 068,67 грн та не надано доказів їх повернення як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки № 4И13700Д/П від 20.10.2016.

31. За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

32. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

33. Згідно з частинами 1, 2 статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

34. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

35. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

36. Господарським судам слід виходити з того, що з урахуванням частини другої статті 556 та пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України наслідком виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, є заміна кредитора у зобов'язанні. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

37. При цьому, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

38. Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

39. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15.

40. Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що з огляду на те, що відповідач стверджує про часткове погашення позивачем зобов'язань боржника за кредитним договором, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами протилежного, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність підстав для припинення у повному обсязі зобов'язання, забезпеченого згідно договору поруки.

41. Як правильно встановлено судом першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ані умовами укладеного між сторонами договору поруки, ані положеннями чинного законодавства України, у тому числі нормами частини 1 статті 556 ЦК України, на яку посилається позивач, не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

42. Судами попередніх інстанцій встановлено, що пунктом 10 договору поруки визначено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

43. Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

44. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

45. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

46. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

47. Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

48. Згідно зі статтями 32-34 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються судом письмовими та речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

49. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

50. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

51. Оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

52. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

53. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень були дотримані.

54. Доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при розгляді вимог позивача про зобов'язання передати оригінали документів колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду до уваги не беруться з огляду на таке.

55. Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивачем не наведено жодних актів законодавства, з яких би безпосередньо виникав обов'язок відповідача виконати дії, про зобов'язання вчинення яких просить позивач, а також не доведено існування будь-яких інших підстав виникнення у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали відповідних документів.

56. При цьому судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що з огляду на приписи частини 3 статті 553 ЦК України та частини 3 статті 556 ЦК України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним, а тому законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника.

57. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

58. За таких обставин рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.

59. Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 308, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2017 у справі № 910/14034/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко