РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.02.2018Справа № 910/19535/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до публічного акціонерного товариства «РВС банк»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ»

про стягнення 75 661,37 грн.,

Представники:

від позивача Чечотка М.В. (за дов.)

від відповідача Куліш В.В. (за дов.)

від третьої особи не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «РВС Банк» про стягнення коштів за банківською гарантією №3184-17Г від 06.07.2017 у розмірі 71802,74 грн., з яких: 70 000,00 грн. боргу, 402,74 грн. 3% річних, 1 400,00 грн..

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем, як гарантом, своїх зобов'язань здійснення платежу за гарантією внаслідок настання гарантійного випадку. Гарантійним випадком є непідписання товариством з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ», як переможцем торгів, договору на закупівлю (поставку) товарів. Тендерна пропозиція товариства з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ» була забезпечена банківською гарантією від 06.07.2017 № 3184-17Г, виданою відповідачем, яка є безвідкличною та безумовною, і за умовами якої гарант (відповідач) зобов'язався протягом 5 (п'яти) днів сплатити позивачу (беніфеціару) суму у розмірі, що не перевищує суму гарантії - 70 000,00 грн., за його першою письмовою вимогою, яка має містити повідомлення, що принципал не виконав свої зобов'язання. Підтвердження бенефіціара про настання гарантійного випадку (лист від 15.08.2017) було надіслано відповідачу одночасно з вимогою позивача по банківській гарантії, однак відповідач кошти, передбачені гарантією, не сплатив.

08.11.2017 суд своєю ухвалою порушив провадження у справі № 910/19535/17.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з оглядну на таке.

Відповідно до ч. 1 глави 4 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземній валютах, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банка бенефіціара, або іншого банку вимогу, має переконатися в достовірності цієї вимоги. Якщо після подання копії вимоги принципалу банк-гарант отримує письмове підтвердження недостовірності пред'явленої вимоги, то банк-гарант надсилає письмове повідомлення про такий факт принципалу та бенефіціару. На звернення відповідача до принципала (товариства з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ»), останній повідомив, що між товариством з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ» та публічним акціонерним товариством «Центренерго» 01.08.2017 підписано/укладено договір за результатами процедури закупівлі. Таким чином відповідач отримав від принципала підтвердження недостовірності пред'явленої вимоги, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для сплати гарантії.

27.11.2017 суд залучив до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ».

Суд своєю ухвалою від 07.12.2017 витребував у позивача докази оприлюднення рішення від 03.08.2017 про відхилення тендерної пропозиції товариства з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ» та у товариства з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ», пояснення щодо дати та порядку підписання договору про закупівлю (поставку) товарів, та докази його надсилання публічному акціонерному товариству «Центренерго».

Товариство з обмеженою відповідальністю «НК ПРЕМІУМ» у своїх поясненнях зазначило, що 01.08.2017 підписав два примірники договору, один з яких надіслав на адресу позивача.

18.01.2018 суд постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 75 661,37 грн., з яких: 70 000,00 грн. боргу, 1 041,37 грн. 3% річних, 4 620,00 грн. інфляційних.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Центренерго» провело торги на закупівлю нафти і дистилятів (Дизельне паливо), одним із учасників яких було товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «НК ПРЕМІУМ».

За умовами тендерної документації, що затверджена рішенням тендерного комітету ПАТ «Центренерго» 22.06.2017, забезпечення виконання зобов'язання, які виникають у зв'язку з поданням тендерної пропозиції, здійснюється учасником торгів шляхом надання банківської гарантії розміром 70 000 грн. зі строком дії забезпечення тендерної пропозиції протягом 120 днів з дати кінцевого строку подання тендерної пропозиції.

Разом з тендерною пропозицією ТОВ «НК ПРЕМІУМ» надало банківську гарантію № 3184-17Г від 06.07.2017 (далі - Гарантія), яка видана публічним акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - банк). Обставини видачі Гарантії визнається учасниками справи, а тому, в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

За умовами Гарантії відповідач (гарант) зобов'язався протягом 5 (п'яти) днів сплатити позивачу (беніфеціару) суму у розмірі, що не перевищує суму гарантії - 70 000,00 грн., за його першою письмовою вимогою, яка має містити повідомлення, що принципал не виконав свої зобов'язання. Одним із випадків, який передбачений Гарантією як гарантійний випадок, є не підписання принципалом, що став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю.

Строк дії Гарантії визначено з 10.07.2017 по 07.11.2017.

13.07.2017, за результатами оцінювання тендерних пропозицій, позивач визнав пропозицію третьої особи найбільш економічно вигідною та визнав його переможцем (протокол № 90-РТП/1 від 13.07.2017).

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі», замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

З огляду на вказані норми закону, ПАТ «Центренерго» та TOB «НК ПРЕМІУМ» повинні були підписати договір про закупівлю не пізніше 02.08.2017.

24.07.2017 відповідач надіслав TOB «НК ПРЕМІУМ», як переможцю торгів, для підписання проект договору про закупівлю (поставку) товарів.

TOB «НК ПРЕМІУМ» не повернув на адресу ПАТ «Центренерго» підписаний екземпляр договору.

Доказів протилежного TOB «НК ПРЕМІУМ» не надав.

ПАТ «Центренерго» своїм листом №23/2515 від 01.08.2017 звернулось до ТОВ «НК ПРЕМІУМ» з проханням терміново повернути підписаний проект договору про закупівлю, однак, підписаний проект договору про закупівлю так і не було повернуто ПАТ «Центренерго».

При оцінці доводів відповідача та третьої особи щодо підписання останньою договору 01.08.2017 суд виходить з такого.

Для того, щоб договір вважався укладеним, дії однієї сторони (оферти) недостатньо, друга сторона має висловити згоду на укладення цього договору на умовах, запропонованих в оферті. Цей висновок слідує з приписів ст. 642 ЦК України, відповідно до якої відповідь особи. якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повної та безумовною.

Закон передбачає різні способи вчинення акцепту: або шляхом підписання особою запропонованого проекту договору, або шляхом відправлення листа, телеграми тощо з відповіддю про прийняття пропозиції, або шляхом вчинення конклюдентний дій, або вчинення дії на виконання зазначених в оферті дій тощо.

Водночас, незалежно від виду акцепту, рішення про прийняття пропозиції повинно бути доведено до відома особі, яка її зробила.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на це обов'язок доведення повідомлення до 02.08.2017 позивача про підписання договору покладається на відповідача та третю особу.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про не підписання ТОВ «НК ПРЕМІУМ» до 02.08.2017 надісланого проекту договору.

У разі відмови переможця торгів від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або не укладення договору про закупівлю з вини учасника у строк, визначений цим Законом, або ненадання переможцем документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 цього Закону, замовник відхиляє тендерну пропозицію такого учасника та визначає переможця серед тих учасників, строк дії тендерної пропозиції яких ще не минув (ч. 3 ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Оскільки ТОВ «НК ПРЕМІУМ» не підписало договір, ПАТ «Центренерго» прийняло рішення, оформлене протоколом засідання тендерного комітету апарату управління № 90-СР/1 від 03.08.2017, про відхилення тендерної пропозиції ТОВ «НК ПРЕМІУМ» та скасування рішення про визнання переможцем торгів на закупівлю 09130000-9 нафта і дистилянти (Дизельне паливо) ТОВ «НК ПРЕМІУМ».

Частиною 3 Розділу III тендерної документації та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що забезпечення тендерної пропозиції не повертається учаснику у разі непідписання учасником, який став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю.

Натомість, за умовами Гарантії, відповідач (гарант) зобов'язується протягом 5 (п'яти) банківських днів сплатити позивачеві (бенефіціару) суму у розмірі, що не перевищує суму Гарантії, за його першою письмовою вимогою, яка має містити повідомлення, що принципал не виконав свої зобов'язання як переможця відкритих торгів, зокрема не підписав договір про закупівлю.

Позивач надіслав на адресу відповідача платіжну вимогу №8-05/2678 від 15.08.2017 щодо сплати грошових коштів у розмірі 70 000,00 грн., яка була отримана 17.08.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.08.2017 на адресу ПАТ «Центренерго» надійшла відповідь ПАТ «РВС Банк» №539/17-БТ від 23.08.2017, в якій зазначено, що платіжна вимога №8-05/2678 від 15.08.2017 по Гарантії не відповідає умовам Гарантії, оскільки за даними принципала (ТОВ «НК ПРЕМІУМ») 01.08.2017 бенефіціар та принципал підписали відповідний договір.

ПАТ «Центренерго» повторно зверталось до відповідача з платіжними вимогами №8-05/3025 від 14.09.2017 та №8-05/3768 від 03.10.2017, які відповідач залишив без задоволення.

Пунктом 6 додатку № 7 Тендерної документації, який кореспондується з п. 2 розділу 4 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземній валютах, затвердженого постановою Національного банку України № 639 від 15.12.2004 (далі - Положення) передбачено, що одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком-гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно з п. 3 розділу 4 Положення сплати за вимогою/повідомленням коштів бенефіціару за гарантією здійснюється банком-гарантом (резидентом) на умовах і в строки, передбачені гарантією для оплати вимоги/повідомлення, та згідно з інструкціями і реквізитами, зазначеними в тексті гарантії та/або у вимозі/повідомленні, отриманими від бенефіціара/банку бенефіціара або іншого банку.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив позивачу 70 000,00 грн..

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати 70 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 70 000,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 566 Цивільного кодексу України, у разі порушення гарантом свого обов'язку його відповідальність перед кредитором не обмежуються сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Інше не встановлене у гарантії.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача підлягає стягненню 4 620,00 грн. інфляційних та 1 041,37 грн. 3% річних за період з 23.08.2017 по 19.02.2018.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «РВС банк» (вул. Введенська, 29/58, м. Київ, 04071, код 39849797) на користь публічного акціонерного товариства «Центренерго» (вул. Козацька, 120/4, літера «Є», м. Київ, 03022, код 22927045) 70 000,00 грн. боргу, 1 041,37 грн. 3% річних, 4 620,00 грн. інфляційних, 1600,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути в порядку, передбаченому підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 05.04.2018.

Суддя С. А. Ковтун