ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/268/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

Секретар судового засідання Шейнцис О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/268/18

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, буд. 10, корпус 2)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" (03189, м. Київ, вул. Композитора Мейтуса, буд. 4-А)

про зобовязання повернути товар

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО", в якій просило суд стягнути з останнього заборгованість з оплати товару у розмірі 257 340, 65 грн., а також судові витрати у розмірі 4 710, 10 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" умов договору поставки сільськогосподарської продукції №02/02-57-18 від 02.02.2018р., в частині оплати 80 % вартості отриманого товару, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 257 340, 65 грн.

Водночас позивач зазначив, що оскільки пункт навантаження товару за вищевказаним договором поставки знаходиться в м. Болграді Одеської області, тобто місцем виконання договору є Одеська область, справу слід розглянути в Господарському суді Одеської області, враховуючи положення п.5 ст.29 ГПК України.

15.02.2018р. до канцелярії суду від позивача за вх.№2-1050/18 надійшли письмові доповнення до позовної заяви, при цьому згідно вказаних доповнень позивач просить суд зобовязати відповідача надати суду оригінали договору поставки №02/02-57-18 від 02.02.2018р. та реєстру №419 від 05.02.2018р., а також просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2018р. відкрито провадження у справі № 916/268/18; з урахуванням набрання 15.12.2017р. чинності Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції, справу № 916/268/18 прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою розгляд справи по суті призначено на 19.03.2018р.

22.02.2018р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої останній просить суд зобовязати ТОВ "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" повернути ТОВ "АГРОІНВЕСТ-ТТ" проданий за договором поставки сільськогосподарської продукції №02/02-57-18 від 02.02.2018р. товар горох жовтий у кількості 46,960 тон, який знаходиться у філії ПАТ „Державна продовольчо-зернова корпорація України „Кремидівське хлібоприймальне підприємство, а також стягнути з відповідача судові витрати у сумі 10675 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що умовами договору (п.7) було передбачено обовязок ТОВ "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" оплатити поставку товару з розстроченням (80% вартості отриманого товару протягом трьох банківських днів з моменту отримання документів на товар та 20 % після реєстрації податкової накладної).

Враховуючи, що відповідачем не було здійснено у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, позивач вважає, що у нього, згідно до ст. 695 ЦК України, наявне право відмовитися від договору та вимагати повернення товару, що і зумовило подання ним відповідної заяви.

Крім того 22.02.2018р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд заборонити філії ПАТ „Державна продовольчо-зернова корпорація України „Кремидівське хлібоприймальне підприємство передавати ТОВ "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" або будь-якій іншій особі майно, що є предметом спору - горох жовтий у кількості 46,860 тон, або виконувати щодо нього інші зобовязання.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення вказаної заяви, позивач зазначає, що йому згідно усної інформації директора вищевказаної філії стало відомо, що відповідач намагався вивезти спірний вантаж ще 06.02.2018р., чого, фактично, не сталося з огляду на несплату відповідачем рахунків за послуги елеватора та з урахуванням несприятливих погодних умов на відвантаження вантажу.

Вказане, на думку ТОВ "АГРОІНВЕСТ-ТТ", свідчить, що відповідач намагався якнайшвидше відправити спірний товар в інше місце, щоб уникнути виконання своїх зобовязань, взятих згідно умов договору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, буд. 10, корпус 2, ) про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ПАТ „Державна продовольчо-зернова корпорація України в особі філії „Кремидівське хлібоприймальне підприємство передавати ТОВ "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" або будь-якій іншій особі майно, що є предметом спору - горох жовтий у кількості 46,860 тон. В решті заяви відмовлено. Встановлено зустрічне забезпечення шляхом встановлення обовязку Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" внести у строк до 07.03.2018р. на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області грошові кошти у розмірі 4555/чотири тисячі пятсот пятдесят пять/грн. 00 коп.

18.03.2018 року на виконання вимог зазначеної ухвали суду від 26.02.2018 року, до канцелярії суду від позивача надійшла заява про залучення до матеріалів справи доказів внесення зустрічного забезпечення у розмірі 4555,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 92 від 07.03.2018р. (а.с.96).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.03.2018р. у звязку з необхідністю додаткового дослідження доказів, а також у звязку з необхідністю повідомлення відповідача про місце, дату та час судового засідання за юридичною адресою та за іншими відомими адресами, у судовому засіданні оголошено перерву до 30.03.2018р.

В судове засідання 30.03.2018 року учасники судового процесу до суду не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу № 916/268/18 за їх відсутністю.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з ЄДР (а.с.40-43), у судові засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

ТОВ "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" не отримує поштову кореспонденцію за своєю юридичною адресою: 03189, м. Київ, вул. Композитора Мейтуса, 4А, відповідно до витягу ЄДР (а.с.40-43), агро-довіднику про Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" з офіційного сайту (а.с.71), а також за поштовою адресою, вказаною у договорі, оскільки ухвали Господарського суду Одеської області були повернуті до суду без вручення адресату.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення ухвали про відкриття провадження у справі від 19.02.2018 року, ухвала суду від 26.02.2018 року про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, ухвала від 19.03.2018 року про оголошення перерви в судовому засіданні були повернуті поштою (а.с.28,90, 103-110), а також відсутність жодних повідомлень щодо причин неявки ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" у судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, наданих в ході розгляду справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Дїї сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2018р. між ТОВ „АГРОІНВЕСТ-ТТ" (Постачальник) та ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" (Покупець) було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 02/02-57-18 (а.с.11-12), згідно п.3 якого, Постачальник зобовязується поставити товар у визначеній кількості та якості, зазначеної у п.4 договору, а сторона Покупця зобовязується прийняти партію товару та провести розрахунок за визначеною фіксованою ціною, зазначеною у п.5 договору

Відповідно до п.5 договору загальна вартість договору разом з ПДВ складає 479500 грн.

Пунктом 7 Договору передбачено, що Покупець оплачує 80% власності поставленого товару протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту отримання наступних документів:

- Договір факсова копія або сканована копія по електронній пошті;

- Рахунок-фактура факсова копія або сканована копія по електронній пошті;

- Видаткова накладна - факсова копія або сканована копія по електронній пошті.

Покупець оплачує 20% власності поставленого товару протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі. Оригінали документів, повинні бути передані Покупцеві протягом 10 робочих днів після здійснення поставки товару. Оплата вважається здійсненою з моменту списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

За змістом п.8 договору, право власності та ризики випадкової втрати або пошкодження товару, переходять від Постачальника до Покупця з моменту передачі права власності, відповідно до умов поставки, зазначеними в п.6 договору.

Відповідно до п.12 договору, він набуває чинності з моменту його належного підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами взаємних зобовязань. Будь-які зміни, доповнення та додатки до Договору оформлюються письмово і дійсні при наявності підписів Сторін. Також зазначено, що договір складено у двох примірниках, по одному для кожної Сторін, які мають однакову юридичну силу.

Зазначений вище Договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, поставивши відповідачу товар - горох жовтий у кількості 46,960 тон., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними від 04.02.2018 року № 853399 та № 853400 (а.с.13, 15), відомостями про вантаж (а.с.14, 16), за який покупець повинен був оплатити 80% вартості отриманого товару, а саме 257 340,65 грн. та після реєстрації податкової накладної сплатити 20 % .

Однак, в порушення взятих на себе зобовязань, ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" не здійснило оплату за отриманий товар у сумі 257340,65 грн. протягом трьох банківських днів з моменту отримання по електронній пошті факсових або сканованих копій документів, які зазначені сторонами при укладанні договору, а саме договору, рахунку фактури та видаткової накладної.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що 06.02.2018р. та 12.02.2018р. через електронну адресу відповідно до п.7 договору, ТОВ „АГРОІНВЕСТ-ТТ" були направлені ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" договір, товарно-транспортні накладні та рахунок на оплату (а.с.19-21, 56).

21.02.2018 ТОВ „АГРОІНВЕСТ-ТТ" направив на юридичну адресу ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" засобом поштового звязку та по електронній пошті повідомлення про відмову від договору поставки сільськогосподарської продукції № 02/02-57-18 (а.с.51-55, 57), відповідно до положень ч.3 ст.615, ч.3 ст.651 ЦК України .

Проте, як встановлено судом, така вимога була залишена ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" без відповіді, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом положень статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК).

Відповідно до ст. 695 Цивільного кодексу України, договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Враховуючи вищевикладене, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару, якщо покупець не здійснює в установлений договором строк оплату за отриманий товар. Внаслідок відмови від договору Постачальником, договір поставки припиняється.

Таким чином, оскільки позивач реалізував передбачене законом право на відмову від договору та повернення товару у звязку з тим, що обовязок щодо оплати товару не виконано в повному обсязі, суд доходить до висновку щодо правомірності заявленого позову ТОВ „АГРОІНВЕСТ-ТТ", з урахуванням заяви про зміну його предмету, в частині повернення проданого за договором поставки проданої сільськогосподарської продукції № 02/02-57-18 від 02.02.2018р., а саме горох жовтий у кількості 46,960 тон.

Щодо клопотання позивача про стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу, яке міститься у заяві про зміну предмету позову (а.с.44-47),суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, за приписами ГПК України, розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також суд зазначає про те, що зі змісту ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може, а не зобовязаний відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

22.02.2018 року при подачі до суду заяви про зміну предмету позову, представник ТОВ „АГРОІНВЕСТ-ТТ" просив стягнути з ТОВ „ІНТЕРПРОМЗЕРНО" 5000 грн. розміру витрат на професійну допомогу адвоката. Зазначена заява підписана представником ОСОБА_1 на підставі довіреності № 1 від 09.02.2018р.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст. 26. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог представника позивача у відшкодуванні витрат на професійну допомогу адвоката у даній справі у розмірі 5000 грн.

Приймаючи до уваги задоволення позову у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору у сумі 5706,12 грн., згідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Зустрічне забезпечення згідно до ч.1 ст.142 ГПК України підлягає скасуванню після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.129,142,232,238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" (03189, м. Київ, вул. Композитора Мейтуса, буд. 4-А, ) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, буд. 10, корпус 2, ) проданий за договором поставки сільськогосподарської продукції № 02/02-57-18 від 02.02.2018р. товар горох жовтий у кількості 46,960 тон, який знаходиться на зберіганні у філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "КРЕМИДІАСЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО" (67540, Одеська обл., Лиманський район, село Кремидівка, вул. Центральна,10, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПРОМЗЕРНО" (03189, м. Київ, вул. Композитора Мейтуса, буд. 4-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОІНВЕСТ-ТТ" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, буд. 10, корпус 2, ) витрати про сплаті судового збору за подання позову у розмірі 5706 /пять тисяч сімсот шість / грн. 12 коп.

4. Зустрічне забезпечення скасувати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04 квітня 2018 р.

Суддя Ю.М. Щавинська