ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 квітня 2018 р. Справа № 918/61/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета"

до Комунального підприємства "Дубенська центральна районна аптека" Дубенської районної ради Рівненської області

про стягнення в сумі 64 237,62 грн,

за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Дубенська центральна районна аптека" Дубенської районної ради Рівненської області (далі-відповідач) про стягнення у сумі 64 237,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що: 06.09.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №808/к/03 (надалі-договір), за умовами якого позивач зобов'язується в порядку та на умовах цього договору поставити та передати у власність відповідачу лікарські засоби та товари медичного призначення (далі - товар), а покупець приймати та здійснювати оплату.

На виконання умов зазначеного договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 62 313, 39 грн, що стверджується видатковими накладними. Відповідачем отримано поставлений товар, проте не оплачено в повному обсязі.

За поставлений товар відповідач сплатив лише 1 844,77 грн, відтак заборгованість останнього перед позивачем становить 60 468,62 грн.

За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 1 802,00 грн пені, 20% річних в розмірі 1 242,00 грн та 725,00 грн інфляційних втрат.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 525, 530, 625, 692 ЦК України та ст.ст.193, 216, 232 ГК України.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" залишено без руху.

Ухвалою суду від 27.02.2018 року справу призначено до розгляду на 13.03.2018 року.

Цією ж ухвалою суду постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року розгляд справи відкладено на 10.04.2018 року.

У судове засідання 10.04.2018 року представник позивача не з'явився, 10.04.2018 року на електронну адресу суду подав клопотання про розгляд справи без виклику його представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Приписами ст. 10 зазначеного Закону встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: 35670, Рівненська область, Дубенський район, с. Верба, вул. Грушевського, буд. 27. Ухвали Господарського суду Рівненської області направлялись судом на зазначену у ЄДРПОУ та ГФ адресу відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 5 ст. 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з'явився, не подав відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10.04.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.09.2016 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №808/к/03 (надалі-договір).

Відповідно до п. 9.2. договору цей договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами та скріплення їх печатками і діє протягом двох календарних років, а в частині розрахунку - до повного виконання умов договору. Дострокове розірвання договору може мати місце лише за взаємною згодою сторін після повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором, або за рішенням суду, за умов повної оплати покупцем товару, поставленого постачальником за термін його дії.

За умовами договору позивач зобов’язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти та передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати лікарські засоби та вироби медичного призначення (далі - товар), асортимент, кількість та ціна якого зазначені в видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною.

Поставка товару здійснюється окремими партіями, кількість та асортимент товару в яких визначається сторонами шляхом оформлення заявок відповідно до умов, викладених в розділі 3 цього договору.

Загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару.

Одиниці виміру для кожного виду товару вказуються в видаткових накладних на передачу (поставку) кожної партії товару.

Розділом 3 договору передбачено умови поставки товару. При здійсненні оплати товару з відстроченням платежу, поставка та передача замовленого товару здійснюється не пізніше чотирьох робочих днів від дати погодження заявки покупця, за умови наявності такого замовленого товару на складі постачальника. При здійсненні оплати товару шляхом попередньої оплати, поставка та передача замовленого товару здійснюється протягом двох робочих днів від дати зарахування коштів на банківський рахунок постачальника. Датою поставки товару є дата отримання відповідної партії товару покупцем. Місцем поставки є місце поставки товару, вказане покупцем в заявці на поставку відповідної партії товару. Доказом передачі товару покупцю є видаткова накаладна на поставку окремої партії товару, що підписана уповноваженою особою покупця та містить відбиток печатки (штампу) покупця. Передача товару уповноваженій особі покупця здійснюється постачальником на підставі довіреності, виданої покупцем на ім'я такої уповноваженої особи.

При централізовано-кільцевих перевезеннях сторони домовились, що відпуск товару постачальником може здійснюватися без довіреностей на кожну поставку окремо. У такому випадку, покупець надає постачальнику оригінал довіреності за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності зі зразком відбитка печатки, якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати товар, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання товару.

Разом з товаром постачальник передає покупцю два примірники видаткової накладної, один примірник залишається у покупця, а інший після підписання уповноваженою особою покупця та скріпленою печаткою повертається постачальнику.

Товари вважаються зданими постачальником і прийняті покупцем відносно кількості - відповідно до видаткової(-их) накладної(-их), що підтверджується підписом представника покупця та печаткою або штампом, якщо товар відвантажено без довіреності згідно з п. 3.11 даного договору на всіх примірниках видаткової накладної. Відносно якості - згідно з сертифікатом якості виробника та іншими супровідними документами.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач здійснив поставку товару на загальну суму 62 313,39 грн, що підтверджується видатковими накладними № ВН 7865104 від 01.11.2017 року на суму 7 667, 14 грн, № ВН 7867127 від 07.12.2017 року на суму 912, 78 грн, № ВН 7868913 від 22.11.2017 року на суму 5 902,60 грн, № ВН 7868912 від 22.11.2017 року на суму 416, 58 грн, № ВН 7867899 від 16.11.2017 року на суму 11 449,94 грн, № ВН 7867938 від 16.11.2017 року на суму 59,39 грн, № ВН 7867169 від 13.11.2017 року на суму 971,56 грн, № ВН 7866622 від 09.11.2017 року на суму 5 240, 13 грн, № ВН 7867097 від 13.11.2017 року на суму 4 258,26 грн, № ВН 7866621 від 09.11.2017 року на суму 614,06 грн, № ВН 7866298 від 08.11.2017 року на суму 5 822,68 грн, № ВН 7865955 від 06.11.2017 року на суму 10 729,89 грн, № ВН 7865527 від 03.11.2017 року на суму 8 140, 44 грн, № ВН 7865526 від 03.11.2017 року на суму 127,94 грн, № ВН 7865104 від 01.11.2017 року на суму 7 667, 14 грн.

Ціна за одиницю товару визначається сторонами на підставі прайс-листа постачальника, що діє на момент замовлення товару покупцем, в якому наведено перелік товару, що є предметом поставки відповідно до цього договору, та його ціна. Ціна за одиницю товару на кожну окрему поставку фіксується у відповідній видатковій накладній і є твердою, незмінною. Загальна сума договору визначається як сумарна вартість всіх партій товару, які були поставлені за даним договором, протягом усього терміну його дії, відповідно до всіх видаткових накладних постачальника. Розрахунки здійснюються у національній валюті України. Оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При здійсненні покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника вказується постачальником у видатковій накладній на товар, який поставляється. При цьому перебіг такого строку починається від дати поставки товару покупцю, що вказана у видатковій накладній. Покупець здійснює оплату товару шляхом здійснення безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 12 даного договору. Розрахунок за поставлений товар вважається здійсненим покупцем після надходження в повному обсязі коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв поставлений товар, що стверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними, проте не оплатив його в повному обсязі, сплативши лише 1 844,77 грн, відтак заборгованість відповідача перед позивачем складає 60 468,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Зміст договору та взяті за ним зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються нормами ЦК України та ГК України.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 60 468,62 грн основної заборгованості за поставлений товар.

За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 1 802,00 грн пені, 20% річних в розмірі 1 242,00 грн та 725,00 грн інфляційних втрат.

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо інфляційних та 20 % річних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних, пені та 20% річних, встановив, що розмір інфляційних становить 725,00 грн (при заявленому - 725,00 грн), пені - 1 802,00 грн (при заявленому - 1 802,00 грн), 20% річних 1 242,00 грн, (при заявленому - 1 242,00 грн).

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 468,62 грн основної заборгованості, 1 802,00 грн пені, 20% річних в розмірі 1 242,00 грн та 725,00 грн інфляційних втрат є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами довів факт прострочення в оплаті поставленої продукції, а відповідач за належного повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з'явився та вказаних обставин не спростував.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості за поставлений товар в розмірі 60 468,62 грн, 1 802,00 грн пені, 20% річних в розмірі 1 242,00 грн та 725,00 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дубенська центральна районна аптека" Дубенської районної ради Рівненської області (35670, Рівненська область, Дубенський район, с. Верба, вул. Грушевського, буд. 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (08171, Київська область, Києво- Святошинський район, с. Хотів, вул. Промислова, 3 а, ) 60 468, 62 грн основного боргу, 1 802,00 грн пені, 1 242,00 грн 20% річних, 725,00 грн інфляційних втрат та 1 762, 00 грн судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.

Суддя Церковна Н.Ф.