ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.04.2018 р. Справа № 914/281/18

за позовом: Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури, м. Дрогобич,
до відповідача 1:Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, с. Добрівляни,
до відповідача 2:приватного підприємства «Ротен», м. Жидачів,
про: визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору та зобовязання звільнити земельні ділянки.
Суддя Березяк Н.Є., секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників сторін:
прокурор:ОСОБА_1
відповідач 1:ОСОБА_2
відповідач 2:ОСОБА_3

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури до Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області та приватного підприємства «Ротен» про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору та зобовязання звільнити земельні ділянки.

10.04.2018 року у підготовчому засіданні судом розглянуто клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі, яке він обґрунтовує тим, що даний спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства, а провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор проти поданого клопотання заперечив та надав усні пояснення по суті справи.

Так, суд розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення учасників процесу, зазначає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Слід зазначити, що вказана правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом України у постановах від 26.10.2016 по справі № 21-1638а16, від 11.10.2016 по справі № 21-2158а16, від 25.05.2016 по справі № 21-1204а16 та ін.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З огляду на викладене, клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі є не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 20, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1.В задоволенні клопотання приватного підприємства «Ротен» про закриття провадження у справі №914/281/18 за позовом Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури до Добрівлянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області та приватного підприємства «Ротен» про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору та зобовязання звільнити земельні ділянки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Березяк Н.Є.