ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/1267/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Таран С.В.

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її подання Сергіївської селищної ради

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2017

по справі №916/1267/16

за заявою Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго"

до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства „MEDISAN" лікувально - санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії республіки Молдова „Санаторій "Сенетатя"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.01.2017 у справі №916/1267/16 визнано Державне підприємство „MEDISAN" лікувально - санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії республіки Молдова „Санаторій "Сенетатя" кредитором до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства „MEDISAN" лікувально - санаторної відновлюючої асоціації Державної канцелярії республіки Молдова „Санаторій "Сенетатя" із грошовими вимогами на суму 5174037 грн. 87 коп., черговість задоволення грошових вимог на суму 3200 грн. 00 коп. - перша черга, згідно з п. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", черговість задоволення грошових вимог на суму 5170837 грн. 87 коп. - шоста черга в ліквідаційній процедурі, згідно з п. 4 ст. 23, п. 6 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

06.04.2018 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області на вищевказану ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.01.2017.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення процесуального строку подання апеляційної скарги скаржник посилається на те, що він не був присутнім у судовому засіданні при винесенні оскаржуваної ухвали та про наявність даної ухвали йому стало відомо випадково з офіційного інтернет-ресурсу Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27.03.2018.

З цього приводу колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 261 цього Кодексу.

Згідно з ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту наведених норм вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яке передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява N 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції 10.01.2017 (т. 5, а.с. 110-112). Доказів направлення даної ухвали апелянту - Сергіївській селищній раді матеріали справи не містять.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що у матеріалах справи (т.6, а.с. 66) наявне клопотання повноважного представника Сергіївської селищної ради про ознайомлення з матеріалами справи з якого вбачається, що 26.05.2017 вказаний представник ознайомлений із матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апелянту Сергіївській селищній раді було відомо про оскаржувану ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2017 р., щонайменше з 26.05.2017 р., тобто з дати, коли представник апелянта ознайомився з матеріалами справи.

Отже, твердження скаржника про те, що про наявність оскаржуваної ухвали від 10.01.2017 йому стало відомо з інтернет-ресурсу Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27.03.2018 спростовується вищенаведеним.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що апелянт був обізнаний про розгляд господарським судом Одеської області справи №916/1267/16, а тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали наведені останнім у клопотанні про поновлення строку не є тією виключною обставиною, що може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Також, відповідно до приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Будь-які обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України не допускаються, крім випадків, визначених цим законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стверджуючи про те, що про наявність оскаржуваної ухвали апелянт дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27.03.2018, останній не надав суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження таких посилань.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2017 року по справі №916/1267/16 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Зважаючи на приписи статті 74 ГПК України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

Частиною 4 ст. 261 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, з огляду на вищезазначене судова колегія дійшла висновку про відмову Сергіївській селищній раді у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Одеської області від 10.01.2017 р. у справі №916/1267/16.

Керуючись ст. ст. 234, 242, 255, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду, -

У Х В А Л И Л А:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сергіївської селищної ради на ухвалу господарського суду Одеської області від 10 січня 2017 року по справі №916/1267/16.

2. Апеляційну скаргу та додані до неї документи надіслати Сергіївській селищній раді.

3. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку встановленому ГПК України.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Таран С.В.