ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1070/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Генеральної прокуратури України - Кравчук О.А.,

Регіонального відділення Фонду

державного майна України по Львівській області - Грицькової І.О.,

Бориславської міської ради Львівської області - не з'явився,

Виконавчого комітету Бориславської міської ради

Львівської області - не з'явився,

Відкритого акціонерного товариства "Галлак" - не з'явився,

Комунального підприємства Львівської обласної ради

"Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації

та експертної оцінки" - не з'явився,

Львівської обласної державної адміністрації - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 (у складі колегії суддів: Скрипчук О.С. (головуючий), Дубник О.П., Матущак О.І.)

у справі № 914/1070/15

за позовом Прокурора міста Борислава в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

до Бориславської міської ради Львівської області,

Виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Відкритого акціонерного товариства ""Галлак", Комунального підприємства Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації

та експертної оцінки", Львівської обласної державної адміністрації,

про зобов'язання прийняти об'єкт нерухомості з державної у комунальну власність,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Прокурор міста Борислава звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (далі - ФДМУ), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив зобов'язати Бориславську міську раду Львівської області (далі - Бориславська міськрада), Виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області (далі - Виконком Бориславської міськради) вчинити дії по забезпеченню виконання рішення Бориславської міськради від 17.08.2006 № 55 "Про згоду на передачу з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Борислава житлового будинку по вул. Коваліва, 58", рішень Виконкому Бориславської міськради від 21.09.2006 № 356 "Про утворення комісії з передачі з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Борислава на баланс ДКП "ЖЕК № 2" дев'ятиповерхового 108-квартирного житлового будинку" та від 17.08.2012 №201 "Про утворення комісії для приймання дев'ятиповерхового 108-квартирного житлового будинку по вул. Коваліва, 58 на баланс ДКП "ЖЕК № 2" та прийняти з державної власності у комунальну власність територіальної громади міста Борислава 108-квартирного житлового будинку для малосімейних по вул. Коваліва, 58 у місті Бориславі, який перебуває на балансі відкритого акціонерного товариства "Галлак" (далі - ВАТ "Галлак").

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі неправомірно ухиляються від свого обов'язку прийняти житловий будинок у комунальну власність на виконання прийнятих ними рішень.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Львівської області від 31.08.2016 позов задоволено.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідачі не здійснили необхідних заходів для забезпечення виконання рішень, які є обов'язковими, щодо прийняття до комунальної власності об'єкта (будинку) управління державної власності, що перебуває на балансі господарської організації і не увійшло до його статутного капіталу під час приватизації.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Прокурора відмовлено.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення, послався на положення Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" і дійшов висновку, що скільки більшість квартир у зазначеному будинку перебувають у власності фізичних осіб, які є співвласниками приміщень загального користування у цьому будинку, тому відсутні підстави для його передачі у комунальну власність.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у серпні 2017 року ФДМУ подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016, а рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2016 залишити в силі.

Касаційну скаргу ФДМУ аргументує, зокрема тим, що судом не надано належної правової оцінки тим доводам, що Бориславською міськрадою (відповідно до її виключної компетенції) надано згоду на передачу спірного об'єкта з державної у комунальну власність, проте упродовж тривалого часу рішення щодо прийняття будинку не виконується, чим порушуються права держави та територіальної громади м. Борислава.

Бориславська міськрада, Виконком Бориславської міськради, ВАТ "Галлак", Комунальне підприємство Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Львівська обласна державна адміністрація в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційних скарг по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що ФДМУ на підставі договору оренди від 03.04.1992 № Ф/800 та додаткової угоди від 16.03.1994 до цього договору організації орендарів Бориславського орендного виробничо-торгового підприємства "Галлак" передано в оренду державне майно, що належало Державному Бориславському виробничо-торговому підприємству "Галлак". Також передано у безоплатне користування державний житловий фонд, що підлягав особливому режиму приватизації.

Згідно з актом оцінки майна орендного підприємства від 16.02.1994 та переліком об'єктів із загальної вартості майна Бориславського орендного виробничо-торгового підприємства "Галлак" виключено вартість державного житлового фонду, у тому числі 108-квартирного будинку (з магазином), який знаходиться по вул. Коваліва, 58 у м. Бориславі Львівської області.

19.04.1994 між ФДМУ та організацією орендарів Бориславського орендного виробничо-торгового підприємства "Галлак" укладений договір купівлі-продажу № КП-321, за умовами якого орендному підприємству передано у власність майно цілісного майнового комплексу, що перебувало у нього в оренді та зазначене в акті оцінки.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" та статтею 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" ФДМУ та його регіональні відділення приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, але перебуває на їх балансі.

Об'єктом передачі права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, згідно з Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", є житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом.

Як установлено судами, 108-квартирний будинок з магазином по вул. Коваліва, 58 у м. Бориславі у процесі приватизації Бориславського орендного виробничо-торгового підприємства "Галлак" не увійшов до статутного капіталу ВАТ "Галлак", який є правонаступником прав і обов'язків зазначеного підприємства, перебував на його балансі і залишився у державній власності.

При цьому, магазин, як прибудова до зазначеного житлового будинку, приватизовано на підставі наказів ФДМУ від 28.09.2007 №1014 (із змінами, внесеними наказом від 15.10.2007 №1070) та від 19.02.2008 № 78.

Відповідно до заяв ФДМУ про необхідність передання житлового будинку з державної у комунальну власність та на підставі вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891, Бориславською міськрадою прийнято рішення від 17.08.2006 № 55 про надання дозволу на передачу з державної власності у власність територіальної громади м. Борислав житлового будинку по вул. Коваліва, 58.

21.09.2006 Виконкомом Бориславської міськради прийнято рішення № 356 про утворення комісії з передачі зазначеного житлового будинку, а 17.08.2012 року прийнято рішення № 201 про утворення комісії для прийняття дев'ятиповерхового 108-квартирного житлового будинку по вул. Коваліва, 58 на баланс ДКП «ЖЕК №2».

Разом із тим апеляційним судом на виконання вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 22.12.2015, щодо визначення правового статусу будинку по вул. Коваліва, 58 у м. Бориславі, установлено, що квартири №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 84, 85, 86, 87, 88, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 103, 104, 105, 106, 107, 108 у цьому будинку зареєстровані на праві власності за фізичними особами.

У відзивах на позовну заяву Бориславська міськрада неодноразово наголошувала на тому, що будинки, у яких приватизовані квартири, не можуть бути об'єктами права комунальної власності, а органи місцевого самоврядування після приватизації не можуть бути наділені правом володіння, користування та розпорядження як приватизованими квартирами, так і об'єктами нерухомого майна, призначеними для експлуатації будинку.

Так, Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, урегульовано правові, організаційні та економічні відносини, пов'язані з реалізацією прав та виконанням обов'язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Зокрема, статтями 4, 5, 9 цього Закону передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, які приймають рішення щодо управління цим будинком на зборах у порядку, передбаченому статтею 10 цього Закону.

За встановлених обставин та з урахуванням того, що більшість квартир будинку по вул. Коваліва, 58 у м. Бориславі знаходяться у власності фізичних осіб, які є співвласниками спільного майна цього будинку та які відповідно до закону приймають рішення щодо управління ним, вирішення питання щодо передачі зазначеного будинку з державної власності у комунальну власність територіальної громади м. Борислава без участі фізичних осіб - співвласників будинку обґрунтовано визнано апеляційним судом неправомірним.

Крім того, апеляційним судом установлено, що протягом 2006 - 2012 відповідачами вчинялися дії і проводилися відповідні заходи щодо виконання прийнятих ними рішень, зокрема затверджувалася програма з передачі зазначеного будинку, якою між іншим передбачалося співфінансування капітального ремонту цього об'єкта, утворювалися комісії з прийняття його на баланс та інш.

Водночас судами не встановлено обставин, за якими саме у зв'язку з неправомірними діями відповідачів процес передачі зазначеного об'єкта нерухомості до комунальної власності завершений не був.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Прокурора про зобов'язання відповідачів вчинити дії по забезпеченню виконання рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, оскільки ці аргументи не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі № 914/1070/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий