ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/2185/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" - Сабадаша І.В. (довіреність від 15.01.2018 № 1485/юр) та Тєлєшева М.Л. (довіреність від 28.03.2018 № 1520/юр),

ПАТ "Сбербанк" - Кошлія Р.В. (довіреність від 05.12.2017,

ТОВ "Фінансгарант" - Грибенко Ю.П. (довіреність від 15.04.2017),

ТОВ "Управляюча компанія "Електромеханічні заводи - Україна" - Карандашова Я.О. (директор),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ"

на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017

(суддя - Коваленко Н.М.)

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017

(колегія суддів: Кузнецов В.О. - головуючий, Чус О.В., Євстигнеєв О.С.)

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ"

до:

1) Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансгарант"

3) Акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" Волощука Ігоря Григоровича

про визнання недійсним договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011

в межах справи № 912/2185/16

за заявою Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29.06.2016 порушено провадження у справі № 912/2185/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" (далі в тексті - ПрАТ "НВО "Етал"/ Боржник/Відповідач 1).

2. 30.06.2016 (номер публікації: 33007, дата публікації на сайті ВГСУ: 30.06.2016 18:38) на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднене оголошення про порушення справи про банкрутство АТ "НВО "ЕТАЛ". Граничним строком на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника визначено: протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

3. Позивач - ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", у межах провадження у справі № 912/2185/16 про банкрутство АТ "НВО "ЕТАЛ", звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним договору поруки № 431-11 від 11.03.2014 укладеного АТ "НВО "ЕТАЛ" та АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" (Відповідач 3) про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011.

Короткий зміст заяви про визнання правочину недійсним та рішень судів першої і апеляційної інстанції постановлених внаслідок розгляду зазначеної заяви

4. Позивач вважає, що договір солідарного обов'язку не відповідає вимогам закону та з огляду на його фіктивність має бути визнаний господарським судом недійсним, що обґрунтовується наступним.

4.1. Станом на дату укладання Оспорюваного правочину Боржник мав значні грошові зобов'язання перед AT "ПІРЕУС БАНК МКБ" на підставі Кредитного договору № WCLoan/07003 з передачею переважної більшості свого майна в якості забезпечення виконання цих зобов'язань, що робило неможливим реальне виконання Боржником взятих на себе значних зобов'язань третіх осіб. Наявність вказаного боргу розміром близько шести мільйонів доларів США підтверджується опублікованою звітністю відповідача-1 на офіційному державному веб-сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України www.smida.qov.ua.

4.2. AT "Банк "Національні інвестиції", яке пішло на укладання Оспорюваного правочину мало всі можливості для перевірки платоспроможності боржника шляхом отримання публічно доступної інформації на вказаному вище веб-сайті. Так, у розділі "Інформація про зобов'язання емітента" за 2012 та 2013 роки борг за банківським кредитом складав близько 39 900 000,00 гривень. Дане грошове зобов'язання виникло перед ПАТ "Промінвестбанк" за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 18 від 10.06.2011. В подальшому, така кредитна заборгованість була рефінансована AT "ПІРЕУС БАНК МКБ" шляхом видачі відповідного кредиту.

4.3. Отже, Відповідач 1, на думку Позивача, починаючи з 2011 року постійно мав багатомільйонні кредитні зобов'язання перед банками, в якості забезпечення яких, надавав переважну більшість своїх майнових активів. Укладення оспорюваного правочину незважаючи на наявність грошових зобов'язань, які по суті унеможливлювали реальне виконання Договору солідарного обов'язку, свідчить про те, що сторони на момент вчинення правочину наперед передбачали та свідомо допускали або навіть бажали ненастання правових наслідків, які обумовлювалися цим договором, що в свою чергу підпадає під ознаки фіктивного правочину.

4.4. На думку Позивача, зважаючи на реальне невиконання оспорюваного правочину сторонами, наявність умислу обох сторін, спрямованого на укладення договору без реальних правових наслідків, робиться Позивачем висновок про необхідність визнання такого правочину фіктивним, який в силу ч. 2 ст. 234 ЦК України визнається судом недійсним.

4.5. Додатковою підставою для такого висновку позивача є наявна в матеріалах справи про банкрутство № 912/2185/16 Довідка ПАТ "Банк "Національні інвестиції" за № 2435/08 від 18.09.2016 про відсутність факту укладання оспорюваного правочину.

5. Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017 у справі № 912/2185/16 у задоволенні позову відмовлено.

6. Вказана ухвала про відмову у задоволенні позову обґрунтована наступним.

6.1. Судом встановлено, що 11.03.2014 між ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" та ПАТ "Банк "Національні інвестиції" був укладений Договір про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, за яким ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" прийняло на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Центр Україна" за Кредитним договором № 431-11, укладеним між ТОВ "Контакт-Центр Україна" та ПАТ "Банк "Національні інвестиції", з урахуванням додаткових угод до нього. Згідно п. 1.3 Договору від 11.03.2014 з моменту укладення цього Договору Співпозичальник та Позичальник стають солідарними боржниками за Кредитним договором та несуть солідарний обов'язок перед Кредитором за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань Позичальника, передбачених Кредитним договором. За умовами п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Договору від 11.03.2014 Співпозичальник зобов'язався виконувати всі зобов'язання Позичальника за Кредитним договором нарівні з Позичальником у передбачені Кредитним договором строки та порядку.

6.2. На підставі договору відступлення права вимоги № 431-11-1 від 2512.2015 до ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" перейшли права кредитора у правовідносинах з ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" щодо виконання останнім умов кредитного договору № 431-11 від 21.12.2011.

6.3. За умовами Кредитного договору № 431-11 від 21.12.2011 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ "Контакт-Центр Україна" зобов'язувалося повернути банку кредит, наданий у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з лімітом заборгованості 5 000 000,00 (п'ять мільйонів доларів США 00 центів) з процентною ставкою 12,1% річних, з строком повернення кредиту до 22.12.2014 включно.

6.4. 17.09.2015 між ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" укладений договір відступлення права вимоги № 431-11, за яким ПАТ "Банк "Національні інвестиції" відступило на користь ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" права вимоги за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, укладеним між ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та ТОВ "Контакт-Центр Україна", в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

6.5. Відповідно до Акту приймання-передачі документації до Договору відступлення права вимоги № 431-11 від 17.09.2015 ПАТ "Банк "Національні інвестиції" в цей же день передало ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" всі документи кредитної справи № 431-11 від 21.12.2011, в якій містився в тому числі й оригінал Договору про встановлення солідарного обов'язку від 11.03.2014.

6.6. 25.12.2015 між ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" та ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" укладено Договір відступлення права вимоги № 431-11-1, відповідно до якого ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" відступило на користь ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" права вимоги за Кредитним договором № 431 -11 від 21.12.2011.

6.7. Відповідно до Акту прийому-передачі документації від 25.12.2015 ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" у відповідності до Договору № 431-11-1 передало ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" всі документи кредитної справи.

6.8. Таким чином, оригінал Договору від 11.03.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 разом з іншими матеріалами кредитної справи за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 з 25.12.2015 знаходиться у ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ".

6.9. Суд першої інстанції також встановив, що тимчасова адміністрація в ПАТ "Банк "Національні інвестиції" була запроваджена з 18.09.2015, а процедуру ліквідації розпочато та делеговано повноваження ліквідатора з 02.12.2015. На той момент оригінали кредитної справи за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, в тому числі й оригінал Договору про встановлення солідарного обов'язку від 11.03.2014, знаходилися у ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ". Таким чином, тимчасовий адміністратор та ліквідатор банку не міг знати про укладання Договору про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 з ПрАТ "НВО "ЕТАЛ". В той же час, про укладання договору з ПрАТ "НВО "ЕТАЛ" про встановлення солідарного обов'язку за іншим кредитним договором № 499-07 (про що зазначено в довідці від 18.09.2016.) йому було відомо, оскільки на момент запровадження Тимчасової адміністрації вже існувало рішення суду від 29.07.2015 по справі № 912/1948/15 про стягнення з ПрАТ "НВО "ЕТАЛ" заборгованості за кредитним договором № 499-07 і ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" порушувало питання про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання цього рішення.

6.10. Крім того, як вбачається з поданої у даній справі ПАТ "Банк "Національні інвестиції" заяви з вимогами до боржника та з інформації на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (за посиланням http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/146-at-bank-natsionalni-investytsii) Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ "Банк "Національні інвестиції" є Волощук Ігор Григорович.

6.11. Також в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції встановлено, що повноважним представником кредитора - ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" надано для огляду в судовому засіданні оригінали документів (доказів), доданих до заяви кредитора з грошовими вимогами, які оглянуті в засіданні суду - 06.10.2016. А також пояснення № б/н від б/д щодо заперечень кредиторів: ПАТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" та ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", а також розпорядника майна, арбітражного керуючого Гусара І.О. щодо грошових вимог ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ".

6.12. Суд першої інстанції зазначив, що в порушення ст. ст. 32-34 ГПК України (редакція, яка була чинна до 15.12.2017), Позивач належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надав та про наявність таких не зазначив.

6.13. З урахуванням вищевикладеного господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

7. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017 у справі №912/2185/16 залишено без змін.

8. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним.

8.1. Доводи публічного акціонерного товариства "Банк Піреус МКБ" щодо відсутності відомостей про зобов'язання за договором про встановлення солідарного обов'язку у опублікованій звітності ПрАТ "НВО "Етал" свідчать виключно про неправильність складання звітності та жодним чином не впливають на дійсність договору.

8.2. Щодо посилань Публічного акціонерного товариства "Банк Піреус МКБ" на невідплатність договору про встановлення солідарного обов'язку, то обов'язкова оплатність такого виду договору законодавством не передбачена, тому відсутність умови про оплату не може бути підставою для визнання договору недійсним.

8.3. Колегія суддів враховує принцип свободи договору, передбачений ст. 627 ЦК України, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.4. Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають, формувати його конкретні умови, самостійно приймати рішення про те, вступати чи утримуватися від вступу у певні договірні відносини.

8.5. В постанові суду апеляційної інстанції зроблено висновок про те, що до матеріалів справи Публічним акціонерним товариством "Піреус Банк МКБ" не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що оспорюваний правочин є фіктивним і що його вчинено у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

8.6. Разом з цим, при укладенні договору про встановлення солідарного обов'язку сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договір підписаний уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договору внутрішній волі сторін, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

8.7. Враховуючи викладене, в постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не визнаються судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

9. Ухвала господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 обґрунтовані положеннями статей 6, 203, 204, 215, 234, Цивільного кодексу України, статей 2, 10, 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 67 Господарського кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами учасника справи, який подав касаційну скаргу

10. Публічне акціонерне товариство "Піреус Банк МКБ" подало через Дніпропетровський апеляційний господарський суд касаційну скаргу у якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 у справі № 916/2185/16 та винести постанову, якою задовольнити позовну заяву.

11. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового про задоволення позову в касаційній скарзі наводяться наступні доводи:

11.1. Зважаючи на реальне невиконання оспорюваного правочину сторонами, наявності умислу обох сторін спрямованого на укладення договору без реальних правових наслідків, Позивач робить висновок про необхідність визнання такого правочину фіктивним, який в силу ч. 2 ст. 234 ЦК України визнається недійсним.

11.2. Додатковою підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним є наявна в матеріалах справи довідка ПАТ "Банк"Національні Інвестиції" за № 2435/08 від 18.09.2016 про відсутність факту укладання оспорюваного правочину.

11.3. Судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, щодо розгляду позовної заяви за відсутності у судовому засіданні представника Позивача.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

12. Як свідчать матеріали справи від ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал" надійшов відзив на касаційну скаргу у якому Боржник просить суд залишити без змін ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 у справі № 912/2185/16, а касаційну скаргу ПАТ "Піреус Банк МКБ" - без задоволення.

13. Також в матеріалах справи містяться відзиви, які надійшли до суду 06.11.2017 та 28.02.2018 від ТОВ "Фінансгарант" на касаційну скаргу у якому Відповідач 2 просить суд залишити касаційну скаргу ПАТ "Піреус Банк МКБ" без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

14. Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.10.2017 у справі

№ 912/2185/16 (головуючий суддя Удовиченко О.С., суддя Панова І.Ю.,

суддя Поліщук В.Ю.) прийнято касаційну скаргу ПАТ "Піреус Банк МКБ" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 та на ухвалу господарського суду Кіровоградської від 29.05.2017 до касаційного провадження та призначено до розгляду на 06.11.2017.

15. Ухвалами Вищого господарського суду України від 06.11.2017, 22.11.2017 та 29.11.2017 розгляд справи за вказаною касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" було відкладено до 22.11.2017, 29.11.2017 та 06.12.2017 відповідно.

16. 06.12.2017 у судовому засіданні оголошено перерву до 07.12.2017.

17. Ухвалою Вищого господарського суду України від 07.12.2017 розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 та на ухвалу господарського суду Кіровоградської від 29.05.2017 відкладено до 13.12.2017.

18. 13.12.2017 судове засідання з розгляду справи № 912/2185/16 не відбулось, у зв'язку з хворобою судді доповідача у справі Удовиченка О.С.

19. Ухвалою Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 912/2185/16 прийнято до провадження Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та відкрито касаційне провадження у справі № 912/2185/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" на ухвалу господарського суду Кіровоградської від 29.05.2017 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" на 4 квітня 2018 року.

20. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд виходячи з наступного.

21. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

22. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23. Щодо доводу касаційної скарги про те, що зважаючи на реальне невиконання оспорюваного правочину сторонами, наявності умислу обох сторін спрямованого на укладення договору без реальних правових наслідків, Позивач робить висновок про необхідність визнання такого правочину фіктивним, який в силу ч. 2 ст. 234 ЦК України визнається недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

24. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

25. Основними ознаками фіктивного правочину є:

25.1. введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників;

25.2. свідомий намір невиконання зобов'язань договору;

25.3. приховування справжніх намірів учасників правочину.

24. Більше того, ознака вчинення фіктивного правочину лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

25. Колегія суддів проаналізувавши оскаржувані судові рішення дійшла до висновку про відсутність аналізу судами попередніх інстанцій того, чи здійснювалися сторонами оспорюваного правочину дії, щодо належного виконання Договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, за яким ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" прийняло на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Центр Україна" за Кредитним договором № 431-11, укладеним між ТОВ "Контакт-Центр Україна" та ПАТ "Банк "Національні інвестиції", з урахуванням додаткових угод до нього.

26. Разом з тим у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції наведений довід Відповідачів про те, що між ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та ПАТ "НВО "ЕТАЛ" був укладений аналогічний за змістом договір про встановлення солідарного обов'язку за іншим кредитним договором № 499-07, на підставі якого ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" також були заявлені кредиторські вимоги в даній справі про банкрутство. На підставі договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 499-07 ПАТ "Банк "Національні інвестиції" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ПАТ "НВО "ЕТАЛ". Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 29.07.2015 по справі № 912/1948/15 (копія рішення є в матеріалах даної справи про банкрутство), яке було залишене в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 та Постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2015, була стягнута заборгованість за кредитним договором № 499-07 з ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ". При розгляді справи № 912/1948/15 судами всіх інстанцій було перевірено обставини укладання договору про встановлення солідарного обов'язку та його відповідності законодавству, та не встановлено підстав для визнання його недійсним. Крім того, та обставина, що ПАТ "Банк "Національні інвестиції" пред'явило позов про стягнення заборгованості на підставі договору про встановлення солідарного обов'язку, свідчить, що ПАТ "Банк "Національні інвестиції" бажало настання правових наслідків, передбачених таким договором, а саме сплати боржником заборгованості за кредитним договором, що спростовує твердження позивача про його фіктивність.

27. Про те, колегія суддів зазначає, що без встановлення фактичних обставин, щодо здійснення дій саме на виконання сторонами Договору № 431-11 від 11.03.2014 укладеного АТ "НВО "ЕТАЛ" та АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 не вбачається за можливе повний та всебічний розгляд позову про визнання недійсним Договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, за яким ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" прийняло на себе солідарний обов'язок по всим зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Центр Україна" за Кредитним договором № 431-11, укладеним між ТОВ "Контакт-Центр Україна" та ПАТ "Банк "Національні інвестиції", з урахуванням додаткових угод до нього.

28. За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про порушення судами попередніх інстанцій положень ст. 43 ГПК України (редакція, яка була чинна до 15.12.2017), оскільки без встановлення фактичних обставин щодо того чи здійснювалися сторонами оспорюваного правочину дії, щодо належного виконання Договору про встановлення солідарного обов'язку за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, за яким ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "ЕТАЛ" прийняло на себе солідарний обов'язок по всим зобов'язанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Контакт-Центр Україна" за Кредитним договором № 431-11, укладеним між ТОВ "Контакт-Центр Україна" та ПАТ "Банк "Національні інвестиції", з урахуванням додаткових угод до нього, враховуючи предмет позову, суд не може повно, всебічно і об'єктивно розглянути позов про визнання недійсним зазначеного договору.

29. Відповідно до приписів ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

30. Враховуючи межі касаційного перегляду справи, зокрема щодо того, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів дійшла до висновку, що вищезазначені обставини свідчать про необхідність передачі справи в частині розгляду позову про визнання недійсним договору поруки № 431-11 від 11.03.2014 укладеного АТ "НВО "ЕТАЛ" та АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011 на новий розгляд до суду першої інстанції.

31. Щодо доводу касаційної скарги про те, що додатковою підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним є наявна в матеріалах справи довідка ПАТ "Банк"Національні Інвестиції" за № 2435/08 від 18.09.2016 про відсутність факту укладання оспорюваного правочину, колегія суддів зазначає що зазначений довід спрямований на додаткову перевірку доказів у справі, що виходить за межі касаційного перегляду справи, відповідно приписів ст. 300 ГПК України.

32. Так судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях зазначено, що Довідка ліквідатора ПАТ "Банк "Національні інвестиції" від 18.09.2016, яка додана Позивачем до позовної заяви, не може спростовувати факт укладення договору про встановлення солідарного обов'язку, який підписаний Головною Правління ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та оригінал якого був оглянутий судом у даній справі про банкрутство, оскільки оригінали кредитної справи за кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011, в тому числі й оригінал договору про встановлення солідарного обов'язку від 11.03.2014, знаходилися у ТОВ "Фактор-Комфорт".

33. Щодо доводу касаційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, щодо розгляду позовної заяви за відсутності у судовому засіданні представника Позивача, колегія суддів зазначає наступне.

34. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в установленому порядку.

35. В оскаржуваній постанові встановлено, що з наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвалу господарського суду від 07.04.2017 про призначення судового засідання для розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" отримано скаржником 14.04.2017 р. (т.24 а.с.190).

36. Колегія суддів враховуючи наведене, підтримує висновок суду апеляційної інстанції про те, що Позивач був належним повідомлений про час та місце розгляду поданої ним позовної заяви, проте, не скористався наданим йому процесуальним правом прийняти участь у судовому засіданні.

37. Також судом касаційної інстанції визнаються обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про те, що чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді. Зважаючи на те, що про дату судового засідання Позивача було попереджено заздалегідь, а отже, у останнього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду, а тому колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

38. За таких обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість доводу касаційної скарги про те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, щодо розгляду позовної заяви за відсутності у судовому засіданні представника Позивача.

39. Враховуючи наведене, касаційна скарга Позивача підлягає частковому задоволенню, оскаржувані рішення підлягають скасуванню, а справа в частині розгляду позову про визнання недійсним договору поруки № 431-11 від 11.03.2014 укладеного АТ "НВО "ЕТАЛ" та АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором № 431-11 від 21.12.2011підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

40. Враховуючи те, що судом касаційної інстанції нове рішення по справі не приймається, а справа у скасованій частині передається на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат за подання касаційної скарги, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ПІРЕУС БАНК МКБ" задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 29.05.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.07.2017 у справі № 912/2185/16 скасувати.

3. Справу № 912/2185/16 у скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко