ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1724/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Руденко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Хімбудпластмас"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

у складі суддів: Є.Ю. Пономаренко - головуючий, М.А. Дідиченко, М.А. Руденко

від 09.10.2017р.

та на рішення господарського суду міста Києва

суддя: М.М. Якименко

від 02.08.2017р.

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімбудпластмас"

до публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Форум"

про визнання кредитного договору недійсним

за участю представників учасників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімбудпластмас" (далі - ТОВ "Хімбудпластмас") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію (далі - ПАТ "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію) про визнання кредитного договору № 2-0063/13/11-КL від 09.10.2013р. недійсним.

Позов мотивовано невідповідністю договору вимогам чинного законодавства, а саме: договір підписано неуповноваженою особою, в договорі відсутній строк його дії, не передбачено відповідальності кредитора, зобов'язано боржника утримуватись від вчинення дій зазначених у п 5.3 договору та передбачено право кредитора в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.08.2017р. у справі №911/1724/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017р., у задоволенні позову ТОВ "Хімбудпластмас" відмовлено.

Судові рішення мотивовані недоведеністю позивачем позовних вимог.

Суд першої інстанції вказує на те, що спірний договір підписано з боку ПАТ "Банк Форум" заступником начальника управління по роботі з корпоративними клієнтами Департаменту по роботі з ключовими клієнтами ОСОБА_6. Вказана особа діяла на підставі довіреності від 22.05.2013р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., зареєстрованої в реєстрі за № 764.

Суд зазначає, що поряд з установленням строку дії договору сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Крім того, суд наголошує на тому, що встановлення у договорі за згодою сторін додаткових зобов'язань для відповідача не суперечить приписам статей 6, 627 Цивільного кодексу України. Договір може містити будь-які умови, узгоджені сторонами на власний розсуд, крім тих, що прямо заборонені законом. Наявність таких узгоджених умов не є підставою для визнання укладеного договору недійсним, оскільки останні можуть бути змінені в установленому чинним законодавством порядку в процесі виконання договору.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що перелік додаткових зобов'язань клієнта у договорі спрямований, зокрема, на контролювання банком у визначених межах поточного та перспективного фінансового стану клієнта, упередження зменшення платоспроможності клієнта та, відповідно, на гарантування повернення наданих кредитних коштів.

Суд першої інстанції вказує на скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб, а також виконання умов цього договору наданням кредитних коштів за заявками позичальника на умовах, визначених даним кредитним договором, та беззаперечне прийняття цих коштів, що свідчить про погодження та прийняття всіх умов оспорюваного кредитного договору.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ТОВ "Хімбудпластмас" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2017р., постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017р. у справі №911/1724/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Скаржник наголошує на тому, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок плати за кредит, обов'язки, права та відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Позивач зазначає, що у спірному договорі відсутній строк його дії, не передбачено відповідальності кредитора та передбачено право кредитора в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Між ПАТ товариством "Банк Форум" (кредитор) та ТОВ "Хімбудпластмас" (позичальник) 09.10.2013р. укладено кредитний договір № 2-0063/13/11-KL (далі - Договір), відповідно до якого кредитор, на умовах, визначених цим Договором, відкриває відновлювальну кредитну лінію в рамках якої надає позичальнику кредитні кошти окремими частинами на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим договором граничної суми коштів (п.1.2), а позичальник зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.1.2 Договору протягом всього періоду дії Договору максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 5 000 000,00 (п'ять мільйонів) гривень.

Кредит надається з метою поповнення оборотних коштів позичальника, використання кредиту на будь-які інші цілі, окрім зазначених в цьому Договорі, заборонено (п.1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору кінцевий термін, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 08 вересня 2014 року.

У п. 2.3. Договору зазначено, що кредит надається шляхом перерахування банком коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, в сумі, що буде зазначена в заявці на отримання вибірки.

П. 2.3.4 Договору передбачено, що погашення заборгованості здійснюється за кожною наданою вибіркою в дату, зазначену, в акцептованій банком заявці, в межах 180 календарних днів, але в будь-якому випадку погашення заборгованості має відбутися не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту як він визначений згідно з п.1.4 цього Договору.

Днем (моментом) надання вибірки вважається день перерахування банком коштів з відповідного внутрішньобанківського позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в сумі відповідної вибірки (п. 2.4 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості позичальника за кредитом за фактичний строк існування заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п. 3.3. Кредитного договору. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості за кредитом; використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2. Кредитного договору, та приймається рік, що складається з фактичної кількості календарних днів у відповідному році 365 або 366 днів. Протягом строку дії цього Договору максимальний розмір процентної ставки, що встановлюється згідно з п. 3.2 цього Договору, не повинен перевищувати 100% річних. Розмір процентів, що нараховуються за цим договором, може бути збільшений, без укладення відповідного договору про внесення змін, внаслідок порушення позичальником відповідних своїх обов'язків, тощо, у випадках, передбачених п. 3.4 цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього Договору в розмірі 21,5% річних.

У п. 3.4. Договору сторони домовились, що у разі порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 5.2.3., п.п. 5.2.9 цього Договору, та/або в разі відхилення фактичного розміру кредитних оборотів позичальника за звітний квартал від значення, встановленого в п. 5.2.5. Договору понад 10%, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2 цього Договору, збільшується на 2% річних. Про факт збільшення розміру процентної ставки, а також дату, з якої остання вважається збільшеною, банк письмово повідомляє Позичальника. Сторони розуміють, що вищезазначене збільшення розміру процентної ставки буде здійснено в разі настання вищевказаних обставин, та не потребуватиме укладення будь-якого договору про внесення змін до цього Договору, та сторони згодні з таким збільшенням щодо всієї суми можливої заборгованості за кредитом в межах Кредитного ліміту.

Згідно з пунктом 5.2.9 Договору сторонами встановлені умови щодо фінансових показників, які позичальник протягом строку дії Договору погодився та зобов'язався виконувати.

У п. 5.3 Договору сторонами передбачені дії, від вчинення яких позичальник погодився та зобов'язався утримуватись, окрім випадків одержання на це попередньої письмової згоди кредитора.

Укладенням цього Договору сторони фіксують досягнення згоди з усіх істотних умов і підтверджують відсутність жодних претензій одна до одної з цього приводу. Цей Договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього Договору та інших його умов, і немає інших положень, усних чи письмових, крім тих, які містяться в цьому Договорі. (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 10.8 Договору цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов Договору кредитором згідно з заявами позичальника було надано останньому грошові кошти в загальному розмірі 1 626 000,00 грн.

ТОВ "Хімбудпластмас" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про визнання кредитного договору № 2-0063/13/11-КL від 09.10.2013р. недійсним.

У суді першої інстанції відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до даних правовідносин.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. ч. 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України (ГК України) при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГК України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

У ч. ч. 1, 2 ст. 345 ГК України зазначено, що кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Одночасно відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У інших випадках, зокрема щодо умов, що наведені в ч. 2 ст. 345 ГК України (зокрема, мета кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту), то відсутні підстави вважати їх істотними умовами кредитного договору.

Ч. 7 статті 180 ГК України встановлено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

У ч. 1 ст. 631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як встановлено судами попередніх інстанцій сторони у п. 10.8 Договору визначили, що договір діє до повного остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Також, сторонами у п. 1.4 Договору погоджено кінцевий термін, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом до 08 вересня 2014 року (включно), так і строки виконання за кожною вибіркою - в дату, зазначену в акцептованій кредитором заявці, в межах 180 календарних днів, але в будь - якому випадку не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту як він визначений згідно з п. 1.4 Договору. (пункт 2.3.4 Договору).

Тобто, поряд з установленням строку дії договору (до повного виконання сторонами зобов'язань) сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відсутність у кредитному договорі положень щодо відповідальності кредитора не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки така умова не є істотною та сторони при укладанні договору можуть погодити таку умову.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч. ч. 1 - 3 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 ЦК України. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

Відповідно до п. 3.4. Договору у разі порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 5.2.3., п.п. 5.2.9 Кредитного договору, та/або в разі відхилення фактичного розміру кредитних оборотів позичальника за звітний квартал від значення, встановленого в п. 5.2.5. Договору понад 10%, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2 Кредитного договору, збільшується на 2% річних. Про факт збільшення розміру процентної ставки, а також дату, з якої остання вважається збільшеною, банк письмово повідомляє позичальника.

Тобто сторонами у Договорі погоджено підстави для збільшення процентної ставки та порядок повідомлення позичальника про таке збільшення.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, кредитор з 01.07.2014р. збільшив розмір процентної ставки, встановлений п. 3.2 Договору, на 2% річних, саме у зв'язку з порушення позичальником умов договору, про що було повідомлено позичальника листом № 4503/3.1 від 23.07.2014р., який додано позивачем до позовної заяви.

Крім того, ч. 2 п. 3.4 Договору передбачено, що сторони розуміють, що вищезазначене збільшення розміру процентної ставки буде здійснено в разі настання вищевказаних обставин, та не потребуватиме укладення будь-якого договору про внесення змін до цього Договору, та сторони згодні з таким збільшенням щодо всієї суми можливої заборгованості за кредитом в межах Кредитного ліміту.

Укладенням цього Договору сторони фіксують досягнення згоди з усіх істотних умов і підтверджують відсутність жодних претензій одна до одної з цього приводу. Цей Договір відображає повне розуміння сторонами предмета цього Договору та інших його умов, і немає інших положень, усних чи письмових, крім тих, які містяться в цьому Договорі. (п. 10.1 Договору).

Враховуючи викладене, судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено позивачеві в задоволенні позовних вимог, враховуючи відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання спірного договору недійсним.

Аргументи касаційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій та відхиляються Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду з огляду на вищевказане.

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

7. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Хімбудпластмас" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017р. у справі №911/1724/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач