ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/1180/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

на рішення Господарського суду Донецької області

(суддя - Бойко І.А.)

від 02.08.2017

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Стойка О.В., судді - Марченко О.А., Радіонова О.О.)

від 19.10.2017

за позовом приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до - публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 449 002,91 грн

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року до Господарського суду Донецької області звернулось ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" із позовом до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 449 002,91 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що під час здійснення відповідачем перевезення вантажів позивача у березні 2017 відповідачем було допущено прострочення доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України. Посилаючись на пункт 116 Статуту залізниць України, ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" нарахував до стягнення 449 002,91 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.08.2017 позов задоволено частково. Зменшено розмір штрафу на 50 %. Стягнуто з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 221 862,76 грн та судовий збір в розмірі 6555,57 грн.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд прийшов до висновків про наявність порушень строків доставки вантажу ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" та на підставі перевіреного розрахунку штрафу наданого позивачем стягнув 221 862,76 грн. В частині стягнення 5277,40 грн штрафу відмовив, оскільки така сума штрафу була нарахована позивачем за несвоєчасну доставку вантажу за накладною № 34953620, прострочення доставки вантажу за якою склало лише одну добу. При прийнятті рішення судом першої інстанції було враховано майновий стан відповідача та частково задоволено клопотання про зменшення розміру штрафу і зменшено його розмір на 50%.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2017 рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2017 залишено без змін.

ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані постанову апеляційного суду, змінити рішення Господарського суду Донецької області, зменшивши розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% від суми позову - 44 900,29 грн.

Підставами для скасування та зміни судових рішень відповідач зазначає неповне з'ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанції. У касаційній скарзі відповідач стверджує, що судами не прийнято до уваги те, що регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" здійснює свою діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та неповно оцінено майновий стан відповідача, що призвело до прийняття судом необґрунтованого рішення про часткове задоволення його клопотання та зменшення розміру штрафу лише на 50%.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" вважає судові рішення обґрунтованими, прийнятими із дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Позивач стверджує, що перевезення вантажу за яким виникли спірні правовідносини здійснювались виключно на підконтрольній українській владі території. Відповідачем не надано до суду належних доказів як підстави звільнення його від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, зокрема сертифікату Торгово-промислової палати України про посвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору). Вказує, що невиконання ПАТ "Українська залізниця" зобов'язань щодо термінів доставки вантажів негативно впливає на фінансовий стан ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Статтею 41 Статуту залізниць України визначено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Як встановлено господарськими судами, що у березні 2017 року відповідач здійснив доставку вантажів на станцію призначення Сартана Донецької залізниці, одержувачем яких є позивач, за залізничними накладними згідно наведеного в судових рішеннях переліку.

Вантаж, що прямував за цими залізничними накладними, відповідачем було доставлено позивачу із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу (графа 52). Не заперечувався цей факт і відповідачем під час судового розгляду.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, Верховний Суд погоджується із висновками господарських судів про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом у березні 2017 року.

Господарськими судами встановлено, що сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у березні 2017 року становить 443 725,51 грн, при цьому ними були вчинені необхідні дії з перевірки розрахунку штрафу доданого до позовної заяви (а.с. 14-17, т. 1) .

У задоволенні вимоги ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення 5 277,40 грн штрафу за накладною № 34953620 було правомірно відмовлено, оскільки за вказаною накладною прострочення склало лише одну добу, що узгоджується із вимогами ст. 116 Статуту залізниць України.

Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права щодо прийнятого рішення судом про часткове задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та зменшення його розміру на 50% необхідно зазначити таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому вказана процесуальна норма застосовується у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме, ст. 233 ГК України і частиною 3 статті 551 ЦК України.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

У цьому випадку суди попередніх інстанцій, врахувавши майновий стан відповідача, відсутність доказів негативних наслідків від несвоєчасної доставки вантажу, а також те, що порушення зобов'язання у даній справі не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для реалізації права, що передбачено ст. 83 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), зменшивши розмір штрафу на 50%.

Отже, суди попередніх інстанцій повно та всебічно дослідили фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення спору та правомірно застосували законодавчо регламентоване право щодо зменшення розміру штрафу, цим самим забезпечивши баланс майнових інтересів обох сторін.

При цьому з огляду на імперативні приписи статті 300 ГПК України, Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні питання про зменшення сум штрафу, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.

У зв'язку з наведеним вище, у тому числі з огляду на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, доводи касаційної скарги про неповне з'ясування обставин справи щодо діяльності регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" в зоні проведення антитерористичної операції та неповної оцінки майнового стану відповідача судами першої та апеляційної інстанції, відхиляються Верховним Судом.

Оцінюючи вказані доводи скаржника, Верховний Суд як джерелом права також керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації"), відповідно до якої повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 02.08.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 19.10.2017 у справі за № 905/1180/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач