УХВАЛА

26 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 923/790/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткача І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Генічеського управління водного господарства

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017

та постанову (додаткову) Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2017

(головуючий суддя – Жеков В.І., судді Лашин В.В., Величко Т.А.)

у справі № 923/790/17 Господарського суду Херсонської області

за позовом Генічеського управління водного господарства

до Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2018 року Генічеське управління водного господарства звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 та постанову (додаткову) Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №923/790/17 з клопотанням про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга Генічеського управління водного господарства зазначеним вимогам не відповідає. Скаржник не зазначив норм матеріального чи процесуального права, які, на його думку, порушив суд апеляційної інстанції. Саме лише посилання на те, що позивач не погоджується з рішенням апеляційного господарського суду, не є належним виконанням зазначено вище положення Господарського процесуального кодексу України, чинного на момент звернення з касаційною скаргою у цій справі.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Генічеського управління водного господарства залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для надання скаржнику можливості належно обґрунтувати те, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, що призвело до постановлення постанов, які ним оскаржуються.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначив, що встановлений законом процесуальний строк для подання касаційної скарги скаржником пропущено, оскільки Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, відповідно до статті 289 якого касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції. Однак п.п. 17.5 п.п. 17 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України" встановлено особливості розгляду справ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. До клопотання скаржник додав копію ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018, якою касаційну скаргу Генічеського управління водного господарства на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі №923/790/17 повернуто заявнику без розгляду на підставі п.п. 17.5 п.п. 17 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на касаційне оскарження, суд виходить з такого.

Як вбачається з ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 у цій справі, з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 (строк оскарження в касаційному порядку якої закінчився 03.01.2017), Генічеське управління водного господарства вперше звернулось 10.01.2018, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

До клопотання про відновлення пропущеного строку скаржник не додав належних доказів, як то копії конверта, в якому надсилалась копія постанови від 13.12.2017 скаржнику, на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

При цьому додані заявником: копія постанови з відбитком штампу, відміткою про реєстрацію Генічеського УВГ та копія сторінки журналу вхідної кореспонденції (без реквізитів), суд не приймає в якості належних доказів, оскільки належним доказом є відомості (штамп) поштового відділення зв’язку.

Наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження, пов’язані з внесення змін в Господарський процесуальний кодекс України є не достатніми для поновлення пропущеного строку, враховуючи звернення з касаційною скаргою вперше 10.01.2018, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, тоді як відповідно до частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Крім того, як вбачається з відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 та постанову (додаткову) від 14.12.2017, якою вирішено питання розподілу судових витрат за розгляд справи в апеляційному порядку, у цій справі надіслано судом 14.12.2017, зареєстровано - 15.12.2017 та оприлюднено - 19.12.2017.

Отже, зазначені причини пропуску строку на касаційне оскарження суд не може визнати за поважні.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Генічеського управління водного господарства залишається без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для наведення інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Генічеського управління водного господарства на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 та постанову (додаткову) Одеського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі №923/790/17 залишити без руху.

2. Встановити Генічеському управлінню водного господарства строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3 Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали передбачені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     І. Ткач