РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 м. Київ Справа № 910/21129/17

За позовом: державного підприємства "ЧОРТКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" державного агентства резерву України;

до: державного агентства резерву України;

про: стягнення 1.092.171,34 грн.

Суддя Балац С.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Вавренюк О.А., Ващенко В.В.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "ЧОРТКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" державного агентства резерву України (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного агентства резерву України (далі - відповідач) про стягнення 1.092.171,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не здійснено відшкодування витрат позивача при переміщенні матеріальних цінностей державного резерву, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.092.171,34 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 29.11.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/21129/17. Розгляд справи призначений на 29.01.2018.

Відповідно до п. 9 перехідних положень якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судове засідання, призначене на 29.01.2018 не відбулося у зв'язку із набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України (15.12.2017), відповідно до п. 9 перехідних положень якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що справа № 910/21129/17 має бути розглянута в порядку (за правилами) загального позовного провадження та підлягає призначенню до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.01.2018 підготовче засідання у справі № 910/21129/17 призначено на 19.02.2018.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю, оскільки предметом укладеного між сторонами спору договору від 08.01.2009 № юр-2зб/346-2009 є зберігання матеріальних цінностей, а відповідач обґрунтував позовні вимоги договорами в яких відповідач не виступає я сторона. Відтак відповідач стверджує, що позовні вимоги є необґрунтованими.

В судовому засіданні 19.02.2018 суд на місці ухвалив: призначити справу до розгляду по суті на 27.03.2018.

До господарського суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі останнього.

В судовому засіданні 27.03.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представників відповідача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державним підприємством "ЧОРТКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" державного агентства резерву України, як зберігачем (далі - позивач), та державним комітетом України з державного матеріального резерву, правонаступником якого згідно Указу Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" є державне агентство резерву України (далі - відповідач), було укладено договір відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 08.01.2009 № юр-2зб/346-2009 (далі - Договір) відповідно до предмету якого відповідач передає, а позивач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з специфікацією у кількості та за вартістю згідно з актом форми Р-16. Передбачені цим договором форми актів затверджуються відповідачем (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.3 Договору, позивач зобов'язаний надсилати відповідачу акти форми Р-16.

Пунктом п. 3.1 Договору визначено, що відповідач зобов'язаний відшкодовувати позивачу витрати на зберігання цінностей у межах бюджетних асигнувань, передбачених на ці цілі.

Положеннями п. 4.1 та п. 4.2 Договору передбачено, що вартість зберігання цінностей визначається згідно з Порядком відшкодування витрат підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, затвердженим КМУ. Відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється пропорційними частками за узгодженням між відповідачем та позивачем. У разі коли відповідач визнає за можливе, відрахування суми витрат проводиться частинами протягом поточного року.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором зберігання.

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами зі зберігання, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 66 Цивільного кодексу України.

Стаття 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Стаття 946 Цивільного кодексу України передбачає, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 947 Цивільного кодексу України визначено, що витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" (далі - Закон) запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Розміщення і будівництво на території України підприємств, установ, організацій та інших об'єктів системи державного резерву здійснюються в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов'язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами.

Відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2, 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532 (далі - Порядок) сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Пунктом 5 Порядку, зокрема, визначено, що залежно від номенклатури, асортименту та особливостей технології зберігання передбачаються можливі додаткові витрати, пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей державного резерву, зокрема витрати на консервацію, переміщення, перефарбування тощо. Розмір додаткових витрат визначається у кожному разі окремо за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем на підставі обґрунтованих фактичних витрат відповідального зберігача.

Так відповідачем, видане розпорядження (наряд) від 07.02.2017 № 0.64/25 щодо переміщення з державного підприємства "ЛУЦЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ № 2" на підприємство позивача матеріальних цінностей матеріального резерву (зерно пшениці 4 класу, урожаю 2007 в кількості 4246,930 тонн) та розмістити їх на своїх зернових складах.

В свою чергу, позивачем здійснено переміщення матеріальних цінностей відповідно до розпорядження (наряду) від 07.02.2017 № 0.64/25.

На виконання п. 2.3 укладеного між сторонами спору Договору, позивачем на кожну партію переміщених матеріальних цінностей позивачем складено акти форми Р-16, які були направлені відповідачу на затвердження, а саме: від 31.03.2017 № 3 та від 30.04.2017 № 4 та в подальшому затверджені відповідачем, що останній не заперечує.

Так позивачем на виконання розпорядження (наряду) від 07.02.2017 № 0.64/25 були понесені витрати в загальній сумі 1.147.137,77 грн., що підтверджується договорами, актами та платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:

- договір на послуги по відвантаженню зерна від 20.02.2017 № 08, укладений між позивачем, як замовником, та державним підприємством "ЛУЦЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ № 2".

Акти: від 30.04.2017 № 493 на суму 90.169,60 грн., від 31.03.2017 № 456 на суму 66.444,00 грн.

Платіжні доручення: від 28.02.2017 № 1583 на суму 100.000,00 грн., від 28.02.2017 № 1584 на суму 100.000,00 грн.;

- договір про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом від 22.02.2017 № ДР-01п-2017, укладений між позивачем, як замовником, та фізичною особою-підприємцем Черкасовою О.Ю.

Акти: від 29.04.2017 № 32 на суму 241.519,55 грн., від 19.04.2017 № 25 на суму 167.933,12 грн., від 31.03.2017 № 12 на суму 64.291,58 грн., від 28.03.2017 № 8 на суму 30.139,45 грн., від 16.03.2017 № 7 на суму 76.795,68 грн.

Платіжні доручення: від 04.10.2017 № 2894 на суму 100.000,00 грн., від 23.08.2017 № 2593 на суму 100.000,00 грн., від 11.07.2017 № 2382 на суму 200.000,00 грн., від 14.06.2017 № 2227 на суму 100.000,00 грн., від 28.04.2017 № 1977 на суму 90.000,00 грн.;

- договір від 27.03.2017 № ДР-04п-2017, укладений між позивачем, як замовником, та фізичною особою-підприємцем Франків А.Б.

Акти: від 29.03.2017 № 1/29/03/2017 на суму 13.530,94 грн., від 28.04.2017 № 28/04/2017 на суму 12.713,46 грн.

Платіжні доручення: від 12.04.2017 № 1869 на суму 13.530,94 грн., від 28.04.2017 № 1982 на суму 12.713,46 грн.

- договір від 22.02.2017 № ДР-02п-2017, укладений між позивачем, як замовником, та фізичною особою-підприємцем Федорків М.П.

Акти: від 27.03.2017 № 1/03/2017 на суму 114.417,47 грн., від 30.03.2017 № 30/03/2017 на суму 10.246,23 грн., від 05.04.2017 № 05/04/2017 на суму 10.394,19 грн., від 28.04.2017 № 28/04/2017 на суму 25.648,87 грн.

Платіжні доручення: від 26.05.2017 № 2135 на суму 13.176,20 грн., від 15.06.2017 № 2241 на суму 10.000,00 грн., від 10.07.2017 № 2360 на суму 20.000,00 грн., від 11.07.2017 № 2364 на суму 104.210,15 грн., від 06.10.2017 № 2934 на суму 15.000,00 грн.

- договір від 22.02.2017 № ДР-03п-2017, укладений між позивачем, як замовником, та фізичною особою-підприємцем Золотий В.П.

Акти: від 27.03.2017 № 1/27/03/2017 на суму 113.096,93 грн., від 29.03.2017 № 2/29/03/2017 на суму 27.875,66 грн., від 28.04.2017 № 28/04/2017 на суму 26.954,61 грн.

Платіжні доручення: від 25.04.2017 № 1937 на суму 15.000,00 грн., від 28.04.2017 № 1960 на суму 23.772,59 грн., від 28.04.2017 № 1965 на суму 26.954,61 грн., від 26.05.2017 № 2137 на суму 9.099,92 грн., від 02.06.2017 № 2176 на суму 5.000,00 грн., від 15.06.2017 № 2242 на суму 10.000,00 грн., від 11.07.2017 № 2361 на суму 78.680,45 грн.

Після здійснення вказаних вище витрат позивач звернувся до відповідача із листом від 08.08.2017 № 325 про їх відшкодування, який залишився без виконання.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті допущення відповідачем порушення зобов'язання за Договором. Відповідачем відшкодування витрат із зберігання матеріальних цінностей станом на момент вирішення даного спору по суті не здійснив, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.092.171,34 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту відшкодування відповідачем витрат із зберігання в сумі 1.092.171,34 грн., сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості за Договором у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1.092.171,34 грн. витрат за зберігання матеріальних цінностей Договором є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені з огляду на те, що відповідно до Порядку, залежно від номенклатури, асортименту та особливостей технології зберігання передбачаються можливі додаткові витрати, пов'язані з обслуговуванням матеріальних цінностей державного резерву, зокрема витрати на консервацію, переміщення, перефарбування тощо. Відтак, вказаним Порядком чітко визначені, зокрема, додаткові витрати на переміщення, які мають бути відшкодовані відповідачем у випадку їх понесення зберігачем на виконання договору відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного агентства резерву України (01601, М.КИЇВ, ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ ПУШКІНСЬКА, БУДИНОК 28, ідентифікаційний код: 37472392) на користь державного підприємства "ЧОРТКІВСЬКИЙ КОМБІНАТ ХЛІБОПРОДУКТІВ" державного агентства резерву України (48500, ТЕРНОПІЛЬСЬКА ОБЛ., МІСТО ЧОРТКІВ, ВУЛИЦЯ БІЛЕЦЬКА, БУДИНОК 2-А, ідентифікаційний код: 00956187) заборгованість в сумі 1.092.171 (один мільйон дев'яносто дві тисячі сто сімдесят одна) грн. 34 коп. витрати по сплаті судового збору в сумі 16.382 (шістнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн. 57 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03 квітня 2018 року

Суддя С.В. Балац