ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" березня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3090/16

Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Степанової Л.В., судді Д`яченко Т.Г., судді Волкова Р.В., при секретарі судового засідання Шевченко К.О., розглянувши у судовому засіданні заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України №20А.3/10-110 від 08.02.2018р. (вх.суду№2-936/18 від 12.02.2018р.) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України;

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009;

про стягнення 153311,78грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153311,78грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. (головуючий суддя Степанова Л.В., суддя Д`яченко Т.Г., суддя Волков Р.В.) позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України задоволено частково, стягнуто 70665,00грн. основного боргу, 4228,37грн. пені, 428,63грн. 3% річних, 1129,00грн. судового збору, у позовних вимогах про стягнення 77732,40грн. основного боргу, 233,75грн. пені та 22,67грн. 3% річних відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. (головуючий суддя Лашин В.В., суддя Величко Т.А., суддя К.В. Богатир) рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 залишено без змін.

12.02.2018р. за вх.суду№2-936/18 Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16.

Листом від 16.02.2018р. Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України було повідомлено, що питання про прийняття заяви за вих.№20А.3/10-110 від 08.02.2018р. (вх.суду№2-936/18 від 12.02.2018р.) про перегляд судового рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 за нововиявленими обставинами буде розглянуто після повернення справи №916/3090/16 до Господарського суду Одеської області.

27.02.2018р. після повернення справи до Господарського суду Одеської області на виконання Постанови Одеського апеляційного господарського суду Одеської області від 16.01.2018р. та рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. був виданий відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2018р. було відкрито провадження за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що 21.11.2017р. набула чинності постанова Вищого господарського суду України по справі №916/3628/16 за позовом ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 та Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання недійсними угод та додатків до угод, предметом якої зокрема є визнання недійсною додаткової угоди до договору від 01.07.2010р. якою встановлений новий розрахунок орендної плати та нову орендну ставку. Зазначеною постановою залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2017р. по справі №916/3628/16 яким у позові відмовлено у повному обсязі.

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України заяву про перегляд за нововиявленими обставинами підтримує у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзив на позов від 20.03.2018р. за вх.суду№6390/18.

В судовому засіданні від 30.03.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/3090/16.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає заявник, що господарським судом Одеської області розглянута справа №916/3090/16 та прийнято рішення яким позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України задоволено частково, стягнуто 70665,00грн. основного боргу, 4228,37грн. пені, 428,63грн. 3% річних, 1129,00грн. судового збору, у позовних вимогах про стягнення 77732,40грн. основного боргу, 233,75грн. пені та 22,67грн. 3% річних відмовлено. Зазначене рішення набрало чинності 16.01.2018р.

Заявник вказує на те, що 21.11.2017р. набула чинності постанова Вищого господарського суду України по справі №916/3628/16 за позовом ОСОБА_4 до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ КЛУБ „ОДЕСА-2009 та Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про визнання недійсними угод та додатків до угод, предметом якої зокрема є визнання недійсною додаткової угоди до договору від 01.07.2010р. якою встановлений новий розрахунок орендної плати та нову орендну ставку. Зазначеною постановою залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 30.03.2017р. по справі №916/3628/16 яким у позові відмовлено у повному обсязі.

Заявник вказує, що додаткова угода від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., яка була визнана недійсною на час прийняття рішення по справі №916/3090/16, є чинною згідно постанови Вищого господарського суду України від 21.11.2017р. по справі №916/3628/16 та відповідно її використання в якості основи для розрахунку орендних платежів за договором є законним та правомірним.

Як вказує заявник, постанова Вищого господарського суду України від 21.11.2017р. по справі №916/3628/16 має істотне значення для справи №916/3090/16, однак вона не могла тане була врахована під час розгляду справи №916/3090/16 оскільки була прийнята після винесення рішення по справі №916/3090/16.

Враховуючи викладене, заявник просить скасувати рішення по справі №916/3090/16 від 15.11.2017р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153311,78грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти заяви Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України №20А.3/10-110 від 08.02.2018р. (вх.суду№2-936/18 від 12.02.2018р.) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 заперечує посилаючись на те, в обґрунтування перегляду рішення за нововиявленими обставинами позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 21.11.2017р. по справі №916/3628/16, однак зазначена постанова була предметом розгляду під час перегляду судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16, про що безпосередньо відображено у обгрунтувальній частині постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі №916/3090/16, що набрала законної сили. Вказаною постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2017р. не приймалось жодного рішення щодо визнання дійсною додаткової угоди від 01.07.2010р. до договору тому згідно ст.75 ГПК правова оцінка надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обовязковою для господарського суду.

Відповідач вказує, що посилання в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. що відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України обставини, викладені у постанові ВГСУ від 21.11.2017 р. у справі №916/3628/16 можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є лише припущенням заявника, оскільки з вказаної постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі №916/3090/16 не випливає, що під нововиявленою обставиною суд мав на увазі саме постанову ВГСУ від 21.11.2017р. у справі №916/3628/16, яка взагалі не підпадає під ознаки нововиявленої обставини у розумінні п.1 ч.2 ст.320 ГПК, оскільки на час розгляду цієї справи в апеляційній інстанції обставини встановлені в постанові ВГСУ від 21.11.2017р. у справі № 916/3628/16 були встановлені судом та безпосередньо були відомі заявнику. Посилання позивача на те, що наведений позивачем у позовній заяві розрахунок орендних платежів, пені та 3% річних, здійснений на підставі додаткової угоди №КД-7786/5 від 01.07.2010 р. до договору є вірним та обґрунтованим є лише черговим доказом спроби заявника у непередбаченому ГПК порядку здійснити перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі №916/3090/16 з підстав пропущення строку на його касаційне оскарження шляхом переоцінка доказів, оцінених судом апеляційної інстанції у процесі розгляду цієї справи.

Відповідач стверджує, що посилання позивача на те, що позивачу до прийняття постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі № 916/3090/16 не було відомо про обставини, встановлені в останній, у звязку з чим вони є істотними для даної справи, оскільки їх врахування мало б наслідком прийняття іншого судового рішення є лише припущенням заявника, оскільки постанову ВГСУ у справі № 916/3628/16 прийнято ще 21.11.2017 року, а відтак станом на 22.12.2017 - дати подання заявником до Одеського апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16, йому не тільки було відомо про вказану постанову ВГСУ від 21.11.2017 р. у справі № 916/3628/16, а й використано її в якості обґрунтування для поданої ним апеляційної скарги.

Як зазначає відповідач, посилання позивача на те, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано протягом тридцяти днів з підстав, визначених пунктами 1-6 частини другої статті 320 ГПК, тобто починаючи з 16.01.2018р. є лише припущенням заявника, оскільки постанову ВГСУ у справі № 916/3628/16 прийнято ще 21.11.2017 року, а відтак початок відліку тридцяти денного строку потрібно здійснювати з 21.11.2017, а не з 16.01.2018, після того як судом апеляційної інстанції було досліджено вказану постанову ВГСУ у справі № 916/3628/16 та з її урахуванням залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. у цій справі. Посилання позивача на те, що заява про перегляд рішення № 916/3090/16 подана з дотриманням строків, передбачених чинним законодавством є лише припущенням заявника, оскільки згідно положень ст.321 Господарського процесуального кодексу України строк подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами обмежений терміном у тридцять днів. Тобто станом на 22.12.2017 - дату подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р., заявнику вже було достеменно відомо про вказану постанову ВГСУ від 21.11.2017р. по справі № 916/3628/16, а відтак, заявник мав всі передбачені ГПК процесуальні можливості для реалізації в порядку ст.287 ГПК свого права на касаційне оскарження вказаної постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі №916/3090/16, а не зловживати процесуальними правами учасника справи в порушення п.1 ч.4 ст.320 ГПК, шляхом спроби здійснити переоцінку доказів, оцінених судом апеляційної інстанції у процесі розгляду цієї справи.

Як стверджує відповідач на час розгляду справи №916/3090/16 за апеляційною скаргою заявника в суді апеляційної інстанції, як заявнику так і суду було відомо про існування постанови ВГСУ від 21.11.2017 по справі № 916/3628/16. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 р. по справі №916/3090/16 апеляційні скарги заявника та відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017 р. по справі № 916/3090/16 без змін з підстав того, що наведені скаржниками в апеляційних скаргах доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення. Пунктом 5 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 261.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" встановлено, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК зокрема, статті 101 цього Кодексу. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК. Як вбачається із заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 заявник як підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи з посиланням на постанову ВГСУ від 21.11.2017р. по справі №916/3628/16, та такими, що не були відомі на момент розгляду 16.01.2018р. судом апеляційної інстанції апеляційної скарги заявника.

Відповідач стверджує, що з огляду на правову природу нововиявлених обставин, визначених у статті 320 ГПК України, постанова ВГСУ від 21.11.2017р. в іншій судовій справі №916/3628/16 яка станом на 22.12.2017 - дату подання апеляційної скарги була відома заявнику та обставини щодо неї встановлювались судом апеляційної інстанції, щодо судового рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 в якій подано заяву про перегляд в порядку статей 320-325, не є нововиявленою обставиною, дії заявника щодо подання до суду першої інстанції заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 спрямовані на переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, а також докази, які не оцінювалися судом стосовно обставин, що були встановлені судом, що згідно припису пункту 1 частини 4 статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16.

Дослідивши докази, надані до заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. у справі №916/3090/16 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно п.3. ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами судом до уваги не приймається оскільки відповідно до ч.1 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно матеріалів справи рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 станом день прийняття постанови Вищим господарським судом України не набрало законної сили, оскільки ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 та Одеською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України було подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16, у звязку з чим у позивача були відсутні підстави для звернення позивача з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення, яке не набрало законної сили. Натомість рішення набрало законної сили згідно постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. по справі №916/3090/16.

Враховуючи викладене, позивачем не пропущений строк для звернення до суду з заявою про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 за нововиявленими обставинами.

Щодо посилань відповідача про переоцінку доказів слід зазначити, що підставами для перегляду судового рішення від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При перерахунку заборгованості відповідача з орендної плати за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р., пені та 3% річних при розгляді справи №916/3090/16 та прийнятті рішення 15.11.2017р. судом не було застосовано додаткову угоду №КД-7786/5 від 01.07.2010р. оскільки на час розгляду справи було встановлено, що постановою Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/3628/16 від 19.07.2017р. прийнято рішення про визнання недійсними додаткової угоди №КД-7786/3 від 01.09.2009р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. та додатку № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-7786/3 від 01.09.2009р.; додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005р. та додатку № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-7786/5 від 01.07.2010р. та додаткової угоди № КД-4761/3 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна № КД-4761 від 26.12.2003р. та додатку № 1 Розрахунок плати за оренду державного рухомого майна, що знаходиться на балансі ДП Одеський морський торговельний порт до додаткової угоди № КД-4761/3 від 01.07.2010р.

Однак постановою Вищого господарського суду Одеської області від 21.11.2017р. постанову Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/3628/16 від 19.07.2017р. було скасовано.

Таким чином, оскільки додаткова угода № КД-7786/5 від 01.07.2010р. до договору оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. є чинною, вона підлягає застосуванню для здійснення перерахунку орендної плати та відповідно пені та 3% річних.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. та прийняття нового рішення по справі №916/3090/16.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 148398,36грн. слід зазначити наступне.

Правовідносини між Державним підприємством „Адміністрація морський портів України в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морський портів України (Адміністрація морського порту) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 виникли на підставі укладеного між ними 01.09.2005р. договору оренди державного рухомого майна №КД-7786, відповідно до якого було передано в строкове платне користування рухоме майно згідно додатку № 1 до цього договору, що знаходиться на балансі Орендодавця.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Додатковою угодою №КД-7786/5 від 01.07.2010р. сторони виклали у новій редакції п. 3.1 Договору та встановили, що: Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995р. із змінами та доповненнями, та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (травень 2010р.) 31307,69грн., виходячи з орендної ставки 21% (розрахунок орендної плати є додатком №1 до цієї додаткової угоди). Сума вказана без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до норм діючого законодавства України. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (травень 2010р.) на індекси інфляції від базового до першого включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коректування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

При здійсненні позивачем розрахунку орендної плати за серпень, вересень 2016р. було враховано додаткову угоду №КД-7786/5 від 01.07.2010р. та умови п. 9 Прикінцевих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік де визначено, що зупинено на 2016 рік дію норми статті Закону України „Про оренду державного та комунального майна в частині індексації орендної плати.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати на суму 74199,18грн. за серпень 2016р. та 74199,18грн. за вересень 2016р., що загалом становить 148398,36грн., вважає його правильним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає орендна плата у сумі 148398,36грн. у тому числі 74199,18грн. за серпень 2016р. та 74199,18грн. за вересень 2016р.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 4462,12грн. на суму заборгованості у розмірі 148398,36грн. у тому числі 74199,18грн. за серпень 2016р. та 74199,18грн. за вересень 2016р. слід зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.4. договору сторони встановили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно, або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується Орендодавцю відповідно до чинного законодавства, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пені, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Розрахунок пені позивачем проведено за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати пені становить 3148,90грн., за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати пені становить 1313,22грн. Загальний розмір пені заявлений позивачем до стягнення з відповідача становить 4462,12грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми «Законодавство» зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 4443,12грн. за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. та за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 451,30грн. на суму заборгованості у розмірі 148398,36грн. у тому числі 74199,18грн. за серпень 2016р. та 74199,18грн. за вересень 2016р. слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Розрахунок 3% річних позивачем проведено за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати 3% річних становить 317,13грн., за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р. борг зі сплати 3% річних становить 134,17грн. Загальний розмір 3% річних заявлений позивачем до стягнення з відповідача становить 451,30грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми «Законодавство» зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 449,43грн. за серпень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період з 13.09.2016р. по 03.11.2016р. та за вересень 2016р. на суму боргу 74199,18грн. за період 13.10.2016р. по 03.11.2016р.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги нововиявлені обставини, які у повному обсязі спростовують висновки суду, покладені в основу рішення від 15.11.2017р., суд зазначає, що на підставі положень п.2 ч.3 ст. 325 ГПК України рішення від 15.11.2017р. у справі №916/3090/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153290,91грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4443,12грн. пені, 449,43грн. 3% річних.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2299,37грн. за подання позову до суду покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241, 320 - 325 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України №20А.3/10-110 від 08.02.2018р. (вх.суду№2-936/18 від 12.02.2018р.) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2017р. по справі №916/3090/16 скасувати.

3. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України про стягнення з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" заборгованості у сумі 153311,78грн. за договором оренди державного рухомого майна №КД-7786 від 01.09.2005р. у тому числі 148398,36грн. основного боргу, 4462,12грн. пені, 451,30грн. 3% річних задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ЯХТ-КЛУБ „ОДЕСА-2009 (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 6, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ) в особі Одеської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, ) 148398,36грн. основного боргу, 4443,12грн. пені, 449,43грн. 3% річних, 2299,37грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 05 квітня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.В. Степанова

Суддя Т.Г. Д`яченко

Суддя Р.В. Волков