номер провадження справи 27/154/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2018 Справа № 908/2448/17

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Водоканал (69002 м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61)

до відповідача: Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради (70037 Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул. Дружби, 2 А)

про стягнення 615 679 грн. 40 коп.

за участю

представника позивача: ОСОБА_1, дов. № 1 від 02.01.2018 р.

представник відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

07.12.2017 р. Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради, Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна про стягнення заборгованості по оплаті послуг з водопостачання в розмірі 615 679 грн. 40 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2017 р., справу № 908/2448/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 08.12.2017 р. порушено провадження у справі № 908/2448/17 присвоєно справі номер провадження 27/154/17 та призначено судове засідання на 15.01.2018 р.

В судовому засіданні 15.01.2018 р. суддею оголошено, що з 15.12.2017 р. господарськими судами здійснено перехід на нову редакцію Господарського процесуального кодексу України.

15.01.2018 р. судом було проведено підготовче засідання у справі № 908/2448/17 за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, відповідно до приписів п. 9 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017).

Ухвалою суду від 15.01.2018 р., підготовче засідання було відкладено, відповідно до ст. 183 ГПК України та призначено на 06.02.2018 р., у звязку з неявкою представника відповідача, а також необхідністю суду здійснити дії необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті .

Ухвалою суду від 06.02.2018 р. відповідно до ст.177 ГПК України, строк підготовчого засідання продовжено на тридцять днів. На підставі ст. 183 ГПК України, підготовче засідання відкладено, засідання суду призначено на 05.03.2018 р.

Справа № 908/2448/17 розглядається за правилами загального позовного провадження.

05.03.2018 р. продовжено підготовче засідання у справі № 908/2448/17.

Ухвалою суду від 05.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 03.04.2018 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 03.04.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 03.04.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві, з урахуванням письмового клопотання, в порядку ч. 2 ст. 46 ГПК України, про зменшення розміру позовних вимог (надано в засіданні суду 15.01.2018 р.).

У судовому засіданні 03.04.2018 р. під звукозапис позивач просив суд стягнути з відповідача 587 200 грн. 89 коп. заборгованості по оплаті послуг з водопостачання, у звязку з допущеною помилкою при оформленні позовної заяви.

Судом розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 587 200 грн. 89 коп. заборгованості по оплаті послуг з водопостачання.

Відповідач в жодне судове засідання не прибув, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувану ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника або ненадання витребуваних документів суд не попереджав.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Витягу (безкоштовного) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради є: 70037 Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул. Дружби, 2 А, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

В матеріалах справи містяться оригінали рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення на імя відповідача, які отримані уповноваженим представником відповідача - 19.01.2018 р., 13.02.2018 р. та 10.03.2018 р.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/2448/17.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобовязані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2015 р. між Комунальним підприємством «Водоканал» м. Запоріжжя (Водоканал) та Комунальним підприємством Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради (Споживач) укладений договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6410/4.

Правовідносини сторін врегульовано договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір було підписано сторонами без заперечень.

Відповідно до п. 1.1 договору Водоканал забезпечує Споживачу подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчику: с. Люцерна Вільнянський район Запорізька область.

Згідно розділу 2 договору, даний договір укладається з 01.01.2015 р. по 30.06.2015 р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією з сторін.

Доказів припинення дії договору сторони не надали. Отже, на час розгляду справи судом умови договору є чинними.

Підпунктом 3.2.1 п. 3.2 договору передбачено, що абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності до умов договору та нормативними документами, вказаними у п. 1.1 цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору що основним документом на оплату є акт-рахунок. Протягом трьох робочих днів з дня виписки акту-рахунку абонент зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок КП «Водоканал» суму, вказану в акті-рахунку.

Якщо абонент відмовляється підписати акт та акт-рахунок, вони підписуються представником КП «Водоканал, а в акті та в акті рахунку робиться відповідний запис про таку відмову. Документи пересилаються абоненту поштою. Оформлений таким чином акт-рахунок є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та водовідведення.

У відповідача за період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року виникла заборгованість перед КП «Водоканал» по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 587 200 грн. 01 коп. (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог).

Уповноваженою особою КП «Водоканал» відповідно до умов договору складались акти з розрахунком суми, яка підлягає сплаті:

- Акт-рахунок № 6410/4 від 31.01.2017 р., за період з 01.01.2017 по 31.01.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 31.03.2017 р., за період з 01.03.2017 по 31.03.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 30.04.2017 р., за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 31.05.2017 р., за період з 01.05.2017 по 31.05.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 30.06.2017 р., за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 31.07.2017 р., за період з 01.07.2017 р. по 31.07.2017 р.;

- Акт-рахунок (перерахунок) № 6410/4 від 31.08.2017 р., за період за липень 2017 р.;

- Акт-рахунок (перерахунок) № 6410/4 від 31.08.2017 р., за період за липень 2017 р.;

- Акт-рахунок (серпень)№ 6410/4 від 31.08.2017р., за період з 01.08.2017р. по 31.08.2017 р.;

- Акт-рахунок № 6410/4 від 30.09.2017 р., за період з 01.09.2017 р. по 30.09.2017 р.

Зазначені акти-рахунки підписані уповноваженою особою Споживача, проте оплата за спожиті послуги до КП «Водоканал» у повному обсязі не надійшла.

Відповідач взяті на себе договірні зобовязання по оплаті наданих послуг за договором виконав лише частково, сплативши 432 993 грн. 83 грн., заборгованість відповідача за період з січня 2017р. по вересень 2017р. у розмірі 587 200 грн. 89 коп. залишилася несплаченою.

Крім того, в суму заборгованості в розмірі 587 200 грн. 89 коп. також входить сума в розмірі 28 478 грн. 51 коп., яку було погашено згідно спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 16.08.2017 р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, суд дійшов висновку, що і підтверджено матеріалами справи, відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати послуг з водопостачання та водовідведення, всупереч умов договору та вимог закону, в обумовлений договором строк і в повному обсязі не виконав.

За своєю правовою природою між сторонами склалися правовідносини, які виникли в процесі виконання договору про відпуск води та прийом стоків у комунальну каналізацію і повязані з наданням і отриманням вказаних послуг, які регулюються Законом України Про питну воду та питне водопостачання № 2918-ІІІ від 10.01.2002 року, Законом України Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 року, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 року.

Сторони досягли всіх суттєвих умов договору, встановили його предмет, ціну, строк дії, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639 ЦК України договір вважається укладеним. Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони несуть відповідальність за невиконання зобов'язань у відповідності з чинним законодавством та вказаними в договорі нормативними документами.

Отже, відповідач взяті на себе зобовязання згідно умов договору № 6410/4 від 20.02.2015 р. належним чином та в повному обсязі не виконав, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Позивач довів суду факт порушення відповідачем умов договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації № 6410/4 від 20.02.2015 р. та наявність підстав для стягнення заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 587 200 грн. 89 коп.

Відповідач доказів оплати заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 587 200 грн. 89 коп. суду не надав.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Доказів виконання зобовязання й перерахування позивачу заявленої суми або доказів, які спростовують позовні вимоги, відповідач суду не надав.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки сплата у сумі 28 478 грн. 51 коп., яку було погашено відповідачем згідно спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків від 16.08.2017 р. ще до подачі позову до суду. Таким чином, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя до Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради, Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Водоканал-Люцерна Люцернянської сільської ради (70037 Запорізька область, Вільнянський район, с. Люцерна, вул. Дружби, 2 А, ) на користь Комунального підприємства Водоканал (69002 м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) 587 200 (пятсот вісімдесят сім тисяч двісті) грн. 89 коп. 8 808 (вісім тисяч вісімсот вісім) грн. 01 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення оформлено та підписано 12 квітня 2018 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Дроздова