ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р.Справа № 922/4293/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків
до Громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному", м. Харків
про стягнення коштів та розірвання договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. № 14 від 02.01.2018;

відповідача - ОСОБА_1 - директор, ОСОБА_3, дов.№ б/н від 15.09.2018, ОСОБА_4, дов. № б/н від 02.04.2018.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному", м. Харків, про стягнення заборгованості в розмірі 19509,25 грн., розірвання договору оренди та повернення орендованого майна. Підставою для звернення до суду стало невиконання відповідачем умов договору оренди майна від 20.05.2010р., укладеного між сторонами даного спору, щодо вчасної та в повному обсязі сплати відповідачем орендної плати протягом трьох місяців, в зв'язку з чим за період з липня по жовтень 2017р. за орендарем (відповідачем) обліковується заборгованість з орендної плати в розмірі 17084,22 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.01.2017 р. об 11:15 год.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, котрим ГПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п. п. 9 п. 1 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ГПК України. Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.01.2018 призначено справу № 922/4293/17 для розгляду в порядку загального позовного провадження. Почато у справі № 922/4293/17 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 25.01.2018 об 11:00 год.

19.01.2018 відповідачем було надано відзив на позов (вх. № 1567), в якому відповідач зазначає, що орендар добросовісно виконував та продовжує виконувати прийняті на себе зобов'язання, кожного місяця у передбачені договором строки сплачував та сплачує орендні платежі. Також орендар проводить поліпшення прийнятого в орендне користування майна, проводить поточні та капітальні ремонти приміщень. Заборгованість на яку посилається у позовній заяві Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області могла виникнути виключно внаслідок укладення додаткових угод по внесенню змін до договору оренди задніми числами. Відповідач звертає увагу, що він не веде підприємницьку діяльність та є громадською неприбутковою організацію, а отже сплатити різницю, яка виникла після вимушеного підписання додаткових угод задніми числами, вчасно, тим більш задніми числами, не міг. При цьому, таку виниклу різницю в орендних платежах не можна тлумачити, як саму орендну платню. У грудні 2017 року відповідачем було у повному обсязі проведено оплату виниклої різниці, а отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі відповідач вважає такими, що задоволенню не підлягають внаслідок відсутності жодної заборгованості відповідача перед позивачем. В частині позовних вимог щодо розірвання договору оренди та зобов'язання повернення орендованого майна вважає, що підстав для розірвання спірного договору оренди, відповідно до приписів ст. 782 ЦК України, у позивача не має. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

25.01.2018 позивачем до суду надано повідомлення (вх. № 2134), в якому повідомлено про відсутність у відповідача заборгованості по орендній платі, у зв'язку з її повним погашенням в процесі розгляду справи.

09.02.2018 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 3733), в якому позивач наголошує на відсутності у відповідача заборгованості з орендної плати та наполягає на задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди № 4622-Н від 20.05.2010, укладеного між сторонами даного спору, звільнення займаних відповідачем орендованих приміщень та повернення орендованого майна балансоутримувачу.

27.02.2018 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5503), в яких зазначив, що жодної заборгованості відповідача перед позивачем з орендної плати та виниклої різниці в орендній платні протягом трьох місяців підряд не існувало та не існує, що свідчить про безпідставність позовних вимог про дострокове розірвання договору оренди на підставі статті 782 ЦК України, правових підстав застосування якої в даному випадку, на думку відповідача, не існує.

Ухвалою суду від 27.02.2018 клопотання відповідача у справі № 922/4293/17, в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, (вх. № 5503) - задоволено. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 04 квітня 2018 р.

02.04.2018 та 03.04.2018 представниками сторін надавались до суду документи в обгрунтування своїх правових позицій по справі (вх. № 8667, № 8826).

Ухвалою суду від 02.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/4293/17 до судового розгляду по суті на 03.04.2018 о 12:15 год.

У судовому засіданні 03.04.2018 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди № 4622-Н від 20.05.2010, укладеного між сторонами даного спору, звільнення займаних відповідачем орендованих приміщень та повернення орендованого майна балансоутримувачу. В частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, просить суд провадження у справі в цій частині закрити. При цьому, у судовому засіданні пояснив, що у поданій до суду відповіді на відзив (вх. № 3733), помилково зазначив про залишення позову без розгляду в цій частині.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.04.2018 проти задоволення позову заперечував у повному обсязі. Просив суд відмовити в його задоволенні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_5 України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

20.05.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (надалі - позивач, орендодавець) та Громадською організацією "Сімейний клуб "Два в одному" (надалі - відповідач, орендар) укладено Договір оренди № 4622-Н (надалі - договір), за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення - кім. №№ 21,22,23,25 (площами 17,0 кв.м, 9,80 кв.м, 17,0 кв.м. та 34,90 кв.м. відповідно) на 1-ому поверсі 12- типоверхової частини різноповерхового виробничого корпусу ті кім.№46 (актовий зал площею 396,70 кв. м. на 300 посадкових місць) на 1-ому поверсі одно-двоповерхової частини різноповерхового виробничого корпусу, загальною площею 475,40 кв. м. (літ. А- 12), за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21-А, що знаходиться на балансі ДП "Український державний проектний інститут "Укрміськбудпроект", вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 12.11.2009 і становить 1 653 200,00 (один мільйон шістсот п'ятдесят три тисячі двісті) грн., без ПДВ.

Відповідно до п.1.2. договору, майно було передано в оренду з метою розміщення громадської організації, що не здійснює підприємницьку діяльність: кім. №№21,22,23,25 постійно; кім. №46 в суботу та неділю постійно, та з понеділка по п'ятницю з 18:00 до 21:00.

Відповідно до п. 10.1. договору, договір оренди був укладений на строк 2 роки та 11 місяців, що діє з 20.05.2010 до 20.04.2013.

Орендна плата згідно п.3.1 договору визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (далі методика розрахунку), з урахуванням результату конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - квітень 2010 року - 4507,47 грн. (Додаток №2).

Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2010 року визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць розрахунку на індекс інфляції за травень 2010 року.

При цьому, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70%

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Відповідачем взято на себе зобов'язання своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.3. договору).

Згідно з п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати

У разі, якщо на день сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості (п.3.8. договору).

Додатковими угодами до договору сторонами вносились зміни до розділу 3 договору "Орендна плата", та, відповідно до умов додаткової угоди № 5 від 04.08.2017, пункт 3.1. договору викладено в наступні1 редакції: "орендна визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (далі методика розрахунку), і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку (з урахуванням індексу інфляції за березень 2017)) - березень 2017 - 7507,72 грн.

Додатковими угодами до договору, сторонами вносились зміни до п 10.1 договору, та, відповідно до додаткової угоди № 6 від 04.08.2017, сторонами продовжено цей договір строком на один рік, тобто до 20.03.2018

Передача орендованого майна орендарю, підтверджується актом приймання-передачі майна від 20.05.2010.

Як зазначає позивач, звертаючись до господарського суду з даним позовом, всупереч вимогам договору, зобов'язання щодо вчасної та в повному обсязі внесення орендних платежів, орендарем не виконувалось, у зв'язку з чим за період з липня по жовтень 2017р. за орендарем обліковується заборгованість з орендної плати в сумі 17084,22 грн.

Враховуючи існування відповідної заборгованості, відповідно до умов договору, за період з 04.09.2017 по 22.11.2017 р. відповідачу була нарахована пеня в сумі 1229,13 грн. та штраф у сумі 1195,90 грн.

Окрім цього, позивач, з посилання на приписи ст. 782 ЦК України, враховуючи, що орендарем не виконуються умови договору оренди в частині сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд (з липня по жовтень 2017 року), позивач зазначає про наявність у нього правових підстав для розірвання, у судовому порядку, договору оренди з вимогою про повернення майна балансоутримувачу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 2 статті 20 ГК України, одним із способів захисту права є примусове виконання обовязку в натурі (присудження до виконання обовязку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 ГК України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 3 статті 285 цього кодексу та частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" .

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Звертаючись до господарського суду із даним позовом, позивач зазначав, що, станом на 23.11.2017, заборгованість з орендної плати громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному" становила 17084,22 грн. Крім того, за період з 04.09.2017 по 22.11.2017 Відповідачу була нарахована пеня в сумі 1229,13 грн. та штраф у сумі 1195,90 грн.

В процесі розряду справи, відповідачем була сплачена заборгованість з орендної плати, пені та штрафу у повному обсязі, за платіжними документами:

№261 від 05.12.2017 на суму 6000,00 грн. (сплачено орендну плату);

№262 від 22.12.2017 на суму 2000,00 грн. (сплачено орендну плату);

№263 від 03.01.2018 на суму 14774,14 грн. (сплачено орендну плату);

№264 від 03.01.2018 на суму 1130,00 грн. (сплачено пеню);

№263 від 03.01.2018 на суму 1029,96 грн. (сплачено пеню);

№263 від 03.01.2018 на суму боргу 1195,90 грн. (сплачено штраф).

Дана інформація стосовно сплати заборгованості надавалась позивачем на підставі даних Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо надходження грошових коштів до державного бюджету станом на 18.01.2018.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 17084,22 грн., пені в сумі 1229,13 грн. та штрафу в сумі 1195,90 грн., за відсутністю предмету спору.

Розглянувши вимогу позивача про розірвання договору оренди № 4622-Н від 20.05.2010, укладеного між сторонами даного спору, звільнення займаних відповідачем орендованих приміщень та повернення орендованого майна балансоутримувачу, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору, у даному випадку своєчасного надходження коштів до бюджету за оренду майна.

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав передбачених ст. 783, та п.1 ст. 784 ЦК України у порядку встановленому ст. 188 ГК України.

Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Як встановлено судом, під час розгляду справи, відповідачем була сплачена заборгованість з орендної плати, пені та штрафу, наявність якої стала підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідач під час судового розгляду наголосив на тому, що орендар добросовісно виконував та продовжує виконувати прийняті на себе зобов'язання, кожного місяця у передбачені договором строки сплачував та сплачує орендні платежі. Документально засвідчено відсутність сплати орендної платні протягом трьох місяців поспіль, а заборгованість, на яку посилається у позовній заяві Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області виникла виключно внаслідок укладення додаткових угод по внесенню змін до договору оренди, внаслідок чого утворилась різниця по сплаті орендних платежів за минулі періоди, наявність якої і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Представник позивача, під час судового розгляду, не спростував інформацію відповідача, що дана сума заборгованості, яка стала підставою для звернення до суду з даним позовом, стала результатом несплати відповідачем заборгованості з орендної плати три місяці поспіль, а є такою, що становить заборгованість, яка склалася з сукупності несплачених сум заборгованості за різні періоди.

Разом з тим, згідно частини 1 статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Виходячи з того, що:

- матеріалами справи не підтверджується невнесення Громадською організацією "Сімейний клуб "Два в одному" орендної плати протягом трьох місяців підряд;

-судом встановлено погашення відповідачем в повному обсязі заявленої до стягнення суми заборгованості,

суд не вбачає правових підстав для розірвання даного договору в порядку частини 1 статті 782 ЦК України.

Так, суд наголошує, що ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, вирішуючи спір, суд застосовує концепцію правомірних очікувань, відображену, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_6 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії. Ця концепція [правомірних очікувань] полягає у тому, що в особи, якщо вона дотрималась усіх вимог законодавства, виникають правомірні очікування, тобто особа має усі підстави вважати, що після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку (постанови Вищого господарського суду України від 01.12.2016 р. у справі № 908/500/16, від 02.11.2016 р. у справі № 908/3368/15, від 25.10.2016 р. у справі № 920/147/16).

Водночас, суд наголошує про те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Пріоритетними для правової держави завжди лишаються поняття гідність особистості, права людини, свобода. Тому основне завдання України, як цивілізованої держави, полягає в захисті соціальних інтересів, прав і свобод своїх громадян, що є основою правової свідомості особистості.

Права людини мають бути пріоритетними щодо суспільних та державних інтересів.

Відповідач - є громадською організацією, не веде підприємницьку діяльність. Необхідність експлуатації відповідачем нежитлових приміщень за спірним договором оренди окремо підтверджується документами, наданими відповідачем до суду щодо основної профільної діяльності Громадської організації та масових заходах соціального характеру, які проводяться та має намір проводити в наступному відповідач, діяльність якого спрямована на задоволення культурних, духовних інтересів громадян, реалізацію та захист їх прав та свобод, пропаганду здорового образу життя, сприяння соціальному становленню, зміцненню сімї, відносин між батьками та дітьми, сексуальному вихованню, здійснення комплексних заходів по соціальній, духовній, емоційній, фізичній реабілітації потребуючих; участь у міжнародному співробітництві та реалізації національних, державних та недержавних програм, спрямованих на захист інтересів сімї; пропагування (в т.ч. і через ЗМІ) сімейних та моральних цінностей, здорового способу життя, надання допомоги дітям, позбавленим батьківського піклування, сприяння профілактиці підліткової злочинності, наркоманії, алкоголізму та куріння, реабілітація осіб, звільнених з місць позбавлення волі, видання та безкоштовне розповсюдження друкованих та аудіо матеріалів, організацію сумісно з державними та іншими недержавними організаціями концертів, клубів за інтересами, відпочинку, тощо.

При вирішенні спору, судом також враховано, що матеріали справи містять численні подяки членів клубу, щодо сприяння їх психологічному та емоційному стану та покращення стосунків у особистих, сімейних та суспільних відносинах. А отже, задоволення вимог позивача, призведе до порушення прав членів клубу на отримання необхідної допомоги у вирішенні питань психологічного та соціального характеру, план яких затверджено на 2018 рік.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи відсутність заборгованості у Громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному" зі сплати орендних платежів за договором оренди від 20.05.2010, недоведеність позивачем наявності у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд, суд вважає вимоги про розірвання договору та виселення, відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Оскільки заборгованість по орендній платі, з вимогою про стягнення якої позивач звернувся до господарського суду, була сплачена відповідачем в процесі розгляду справи, судові витрати в цій частині покладаються на відповідача. В іншій частині позовних вимог, враховуючи відмову в їх задоволенні, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В частині стягнення з Громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному" заборгованості з орендної плати в сумі 17084,22 грн., пені в сумі 1229,13 грн., штрафу в сумі 1195,90 грн. - закрити провадження у справі.

Стягнути з Громадської організації "Сімейний клуб "Два в одному" (61204, м. Харків, пр. Перемоги, 62 Д, кв. 64, код ЄДРПОУ 3475281) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, ) судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - у задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 05.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_5

справа № 922/4293/17