РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року Справа № 906/745/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Огороднік К.М. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури: Ковальчук І.Л.

від позивачів: представник не з'явився

від відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 05.12.17р. суддею Сікорською Н.А. у м.Житомирі, повний текст складено 11.12.2017 р. у справі № 906/745/17

за позовом Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

- Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області;

- Житомирської обласної ради;

- Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області;

- Державної екологічної інспекції в Житомирській області

до Фізичної особи-підпримця Троценка Андрія Володимировича

про стягнення 30723,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурором в інтересах держави в особі Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, Житомирської обласної ради, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області та Державної екологічної інспекції в Житомирській області подано позов до місцевого суду про стягнення з ФОП Троценко А.В. збитків в сумі 30723,34 грн., завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в результаті проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією в Житомирській області 16.08.2015 виявлено порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягає у здійсненні останнім у період з 04.03.2015 по 12.08.2015 викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу, про що складено акт обстеження від 26.08.2015. На підставі акту Державної екологічної інспекції від 26.08.2015 № 05/15 та протоколу вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел ФОП Троценко А.В. в с. Соболівка Романівського району Житомирської області (бочки для випалювання деревного вугілля № 15 та № 10) від 01.09.2015 № 01/15, Державною екологічною інспекцією в Житомирській області здійснено розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел за період з 04.03.2015 по 12.08.2015. Розмір збитків визначено в сумі 30723,34 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 05.12.17 р. у справі № 906/745/17 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, прокурор звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Житомирської області норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що час роботи джерел викидів у наднормативному режимі у зазначений період повністю підтверджується наданими прокурором табелями робочого часу засуджених Бердичівського виправного центру № 108, які залучалися з 04.03.2015 р. по 12.08.2015 р., що відповідає вимогам п.3.11 Методики. Маса наднормативного викиду забруднюючої речовини, отримана із матеріалів інвентаризації стаціонарних джерел, на підставі яких видавався дозвіл на викиди, відповідно до п. 3.6 Методики. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову, не врахувавши факт наявності протиправної поведінки відповідача, яка полягає у здійсненні ним порушення наведених норм чинного законодавства у вигляді викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря у період з 04.03.2015 р. по 12.08.2015 р. за відсутності відповідного дозволу, наявність зв'язку між такою поведінкою і заподіяними державі збитками у розмірі, який правомірно розрахований відповідно до чинної у спірний період Методики.

В судовому засідання прокурор підтримав, доводи апеляційної скарги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив, зокрема зазначає, що довідка прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури за № 1649 вих. 15 від 15.10.2015 є неналежним доказом того, що кожне з джерел викидів в цей період працювало по 439 годин, оскільки зі змісту довідки вбачається, що там зазначено лише про можливий час роботи підприємства, при цьому будь-які дані про часовий режим роботи кожного окремо взятого джерела викидів відсутній. Вважає рішенння суду обгрунтованим та законним.

В судове засідання представник відповідача не з'явився.

Інші учасники справи письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали, явку представників в судове засідання не забезпечили.

Позивачем - Державною екологічною інспекцією у Житомирській області надіслано до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією в Житомирській області 16.08.2015 за зверненням жителів с.Соболівка Романівського району Житомирської області проведено обстеження території ФОП Троценко А.В. на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства України під час випалювання деревного вугілля в с.Соболівка Романівського району Житомирської області.

За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягає у здійсненні останнім у період з 04.03.2015 по 12.08.2015 викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу, про що складено акт обстеження від 26.08.2015 (а.с. 26 т.1).

Відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції в Житомирській області проведено відбір проб організованих викидів стаціонарних джерел ФОП Троценко А.В. в с.Соболівка Романівського району Житомирської області (бочки для випалювання деревного вугілля № 15 та № 10), про що складено акт від 26.08.2015 № 05/15 (а.с. 27-29 т.1).

Протоколом вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел ФОП Троценко А.В. в с. Соболівка Романівського району Житомирської області (бочки для випалювання деревного вугілля № 15 та № 10) від 01.09.2015 № 01/15 зафіксовано результати вимірювань (а.с. 27-29 т.1).

На підставі зазначених документів, Державною екологічною інспекцією в Житомирській області здійснено Розрахунок розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел за період з 04.03.2015 по 12.08.2015. Розмір збитків визначено в сумі 30723,34 грн.

З акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами вбачається, що підставою для нарахування відповідачу збитків стали результати перевірки Державної екологічної інспекції у Житомирській область за період з 25.02.2015 по 03.03.2015, яка проведена відповідно до ухвали Романівського районного суду Житомирської області № 290/213/15-к від 25.02.2015, доручення прокуратури Романівського району № 245 вих. 15 від 14.02.2015, у зв'язку з відкриттям кримінального провадження щодо забруднення атмосферного повітря території Соболівської сільської ради Романівського району під час здійснення виробничої діяльності по виготовленню деревного вугілля ФОП Троценком А.В.(а.с. 108-114 т.1).

В ході вищевказаної перевірки, зокрема, було встановлено, що на території Соболівської сільської ради, за межами с.Соболівка, поблизу лісового масиву розміщено 12 ємностей для випалювання деревного вугілля, складське приміщення та 2 побутових вагончика.

На час здійснення перевірки виробництво проводилось в одній ємності № 7, з якої відділом ІЛК Державної екологічної інспекції були відібрані проби викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин .

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у ФОП Троценка А.В. на час перевірки відсутній.

Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відповідачем отримано 13.08.2015 з терміном дії на 10 років (а.с. 118 т.1).

04.03.2015 Державною екологічною інспекцією у Житомирській області складено протокол № 02/15 вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел (а.с. 115 т.1).

05.03.2015 позивачем-4 складено припис № 1/3 від 05.03.2015, відповідно до якого з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час позапланової перевірки, проведеної 25.02.2015-03.03.2015, відповідачу приписано викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел здійснювати лише за наявності дозволу на викиди. Термін виконання припису - до 06.04.2015 (а.с. 117 т.1)

05.03.2015 позивачем - 4 за адресою: Житомирська область, Романівський район, с.Соболівка відповідачу надіслано акт перевірки Державної екологічної інспекції у Житомирській області та вищезазначений припис. (а.с. 116 т.1).

На підставі "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008р. № 639, здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел ФОП Троценко А.В. за період з 04.03.2015 по 12.08.2015, який склали 30723,34 грн. (а. с. 38-40 т.1).

Із вищезазначеного вбачається, що розрахунок розмірів відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (без відповідного дозволу) визначено за формулою (12) Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди від 10.12.2008 № 639, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 21.01.2009 за № 48/16064:

З = m i х 1,1П х A i х Кт х Кз i,

де З - розмір збитків, грн.;

mi - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т;

1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на дату виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т;

A i - безрозмірний показник відносної небезпечності i-тої забруднюючої речовини;

Кт - коефіцієнт, що враховує територіальні соціально-екологічні особливості;

Кз i - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту i-тою забруднюючою речовиною.

Загальний розмір відшкодування збитків розраховано, як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини, загальна сума яких склала 30723,34 грн. (а.с. 22 т 2).

Беручи до уваги вищезазначене, місцевий господарський суд за результатами розгляду спору прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела-гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Приписами статті 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Нормами ст. ст. 33, 34 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади, відповідно до закону несуть відповідальність згідно з законом.

Законами може бути встановлена відповідальність і за інші види правопорушень у галузі охорони атмосферного повітря.

Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Нормами ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст.69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Місцевим господарським судом вірно відмічено, що чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону атмосферного повітря, зокрема, внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного дозволу.

З акту перевірки Державної еклогічної інспекції в Житомирській області (а.с.108-114 т.1) вбачається, що відповідач у період з 25.02.2015 по 03.03.2015 на території Соболівської сільської ради, за межами с.Соболівка здійснював викиди забруднюючих речовин стаціонарними джерелами в атмосферне повітря без отримання відповідного дозволу, чим порушив ст. ст. 10, 11 Закону "Про охорону атмосферного повітря".

З урахуванням виявлених порушень, Державною екологічною інспекцією в Житомирській області на підставі "Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, здійснено розрахунок розміру збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, який становить 30723,34 грн.

Величини викинутих мас належать до найголовніших показників охорони атмосферного повітря.

Відповідно до пункту 2.1.2 Методики, наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Приписами п. 2.2. Методики визначено, що факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб'єктів господарювання та розрахунковими методами.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2017 Державною екологічною інспекцією у Житомирській області складено протокол № 02/15 вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел проведеного відповідно до Акта відбору проб організованих викидів стаціонарних джерел від 25.02.2015 № 02/15 відділом інструментально-лабораторного контролю (а.с. 115 т.1)

Пунктами 2.7.,2.7.1 Методики, передбачено, що розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема, у випадку: викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання

Позивачем-4 розрахунок розмірів відшкодування збитків за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (без відповідного дозволу) здійснено на підставі п. 4.1 Методики за формулою: З = mi х 1,1П х Ai х Кт х Кзi, де

mi - маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т.

Згідно п. 3.6 Методики, розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою N 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

За приписами п.п. 3.11., 3.12 Методики час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту вчинення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Факт усунення порушення може бути підтверджений, зокрема, отриманням дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

З матеріалів справи вбачається, що при визначені маси забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря без відповідного дозволу, дані про час роботи (Т=439 год.) джерела викиду забруднюючої речовини в режимі наднормативного викиду, позивачем 4 взято з листа прокуратури Романівського району № 1649 від 15.10.2015 (а.с. 4-11 т.2), що дорівнює часу роботи засуджених Бердичівського виправного центру № 108, які залучались з 04.03.2015 по 12.08.2015 ФОП Троценко А.В. до робіт на договірній основі, згідно табелів обліку робочого часу засуджених.

Відповідно до табелів з 04 по 31 березня 2015 р. загальний час роботи засуджених становив 139 годин; в квітні 2015 - 114 годин; в липні 2015 - 101 год.; з 1 по 12 серпня 2015 - 85 годин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ототожнення часу роботи джерел викидів забруднюючих речовин з часом роботи засуджених, є безпідставним та необґрунтованим і не може розцінюватись як фактично відпрацьований час джерел викидів.

Судом підставно прийнято до уваги те, що згідно технічного паспорту на піч вуглеспалювальну, який наданий відповідачем (а.с. 27-47 т.2), тривалість повного робочого циклу печі становить 70 годин. В свою чергу робочий цикл печей вуглеспалювальних включає в себе сушку, піроліз деревини та охолодження вугілля, що значно перевищує робочий час осіб, які працювали у ФОП Троценка А.В.

Крім того, як вбачається з розрахунку розмірів відшкодування збитків (а.с. 38-40 т.1), розрахунок збитків здійснено щодо 13 джерел викидів, в той час як з Акту перевірки ДЕІ вбачається, що у відповідача розміщено 12 стаціонарних джерел викидів, а випалювання деревного вугілля здійснювалось лише в одній бочці - № 7.

Таким чином, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів того, що випалювання деревного вугілля здійснювалось в 13 бочках. Таким чином, місцевий суд підставно вказав, що нарахування збитків щодо 13 джерел викидів є необгрунтованим і таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

За вказаних обставин, оскільки ДЕІ в основу розрахунку збитку, завданого державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, використані невірні вихідні розрахункові дані, які не підтверджуються належними та допустими доказами, розрахунок такої шкоди є необґрунтованим та недоведеним.

Слід зазначити, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина завдавача шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

06.02.2018 р. на електронну адресу суду від Новоград-Волинської місцевої прокуратури надійшов висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 506/17-23 від 29.11.2017 р. за матеріалами кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що висновок експерта не був поданий до суду першої інстанції, у зв'язку з чим йому не надавалась правова оцінка.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 269 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.) суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В даному випадку мається на увазі те, що відповідний доказ існував на момент розгляду справи, однак з об'єктивних причин не поданий суду. Натомість даний висновок експерта отриманий апелянтом після прийняття рішення місцевим господарським судом та містить в собі інші вихідні дані для нарахування збитків ніж ті, якими обгрунтовані позовні вимоги.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги.

З огляду на вищезазначене місцевий суд дійшов вірного висновку, що зібрані у справі докази свідчать про те, що позивачем невірно здійснено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних відповідачем державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що вказує на те, що прокурором та позивачами належними та допустимими доказами не доведено однієї із складових деліктної відповідальності, а саме розміру шкоди, що виключає можливість притягнення відповідача до відповідальності у відповідності до ст. 1166 ЦК України та стягнення заявлених збитків.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 05.12.17 р. ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 05.12.17 р. у справі № 906/745/17 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст постанови складений "04" квітня 2018 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.