ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 квітня 2018 р.

Справа № 903/141/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Омілісанто Україна", м. Луцьк

про стягнення 7 123 грн. 93 коп.

Суддя Кравчук А. М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омілісанто Україна" про стягнення 7 123 грн. 93 коп. в тому числі: 5 666 грн. 88 коп. основного боргу за поставлений товар, 514 грн. 68 коп. пені, 350 грн. 88 коп. річних, 396 грн. 68 коп. штрафу, 194 грн. 81 коп. інфляційних втрат та судові витрати по справі. Справу просить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе згідно договору поставки №165/17 від 14.07.2017 року зобов'язань по оплаті товару.

Ухвалою суду від 03.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечення сторін щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив відповідача на адресу суду не надходили.

Ч.5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомлення про вручення.

Частинами 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.04.2018 року місцем реєстрації відповідача ТОВ "Омілісанто Україна" є м. Луцьк, вул. Володимирська, 57А.

Така ж адреса зазначена у позовній заяві.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 16.02.2018 року направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача.

Однак, судова повістка повернута об'єктом поштового зв'язку 13.03.2018 року з позначкою "за терміном зберігання."

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року роз'яснено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме - 26.02.2018 року.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позовна заява надійшла до суду 02.03.2018 року, строки розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

14.07.2017 року між ТОВ "Баядера Логістик" та ТОВ "Омілісанто Україна" укладено договір поставки №165/17 (а.с. 11-12).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов’язання виникли з договору поставки від 14.07.2017 року №165/17.

Згідно п. п. 1.1, 4.1, 5.1, 5.2, 5.3, 6.1, 6.2, 7.1, 9.2, 9.6 договору постачальник передає у власність покупця алкогольні напої, а покупець приймає та оплачує товар найменування, кількість, асортимент якого визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Ціна на товар визначена у прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, поставленого впродовж всього строку дії договору згідно видаткових накладних на товар. Розрахунки за товар здійснюються протягом одного календарного дня з дня отримання товару або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати. Датою оплати вартості отриманого товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок постачальника. У випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати; у випадку порушення строків оплати вартості одержаного товару більше ніж на 30-ть календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 7% від суми боргу. У випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими коштами. Даний договір чинний протягом двох років з дати укладення.

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 5 666 грн. 88 коп., що підтверджується відповідними видатковими накладними (а.с. 14-51).

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару не виконав.

Направлена позивачем на адресу відповідача претензія №02 від 26.01.2018 року залишена останнім без відповіді та задоволення (а.с. 26).

Таким чином, заборгованість відповідача становить 5 666 грн. 88 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем не оспорюється, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 194 грн. 81 коп. інфляційних втрат підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

П. 9.2 договору сторони обумовили, що у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу, тобто, встановили інший розмір відсотків.

Нараховані позивачем 350 грн. 88 коп. 20% річних підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі п. 9.2 договору, ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивачем нараховані 514 грн. 68 коп. пені та 396 грн. 68 коп. штрафу.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст.610 ЦК України, відповідно до якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Можливість одночасного стягнення пені і штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу і пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкції, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій. (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 року № 42/252, від 09.04.2012 року № 20/246-08, від 27.04.2012 року № 06/5026/1052/2011, ВГС України від 19.07.2017 року №914/1854/16, Верховного суду №911/2813/17 від 09.02.2018 року).

Таким чином, нараховані позивачем 514 грн. 68 коп. пені та 396 грн. 68 коп. штрафу підставні та підлягають до стягнення з відповідача на підставі ст. 231 ГК України, п. 7.1 договору.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. 00 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Омілісанто Україна" (м. Луцьк, вул. Володимирська, 57А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, )

- 5 666 грн. 88 коп. основного боргу, 194 грн. 81 коп. інфляційних втрат, 350 грн. 88 коп. 20% річних, 514 грн. 68 коп. пені, 396 грн. 68 коп. штрафу та 1 762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього: 8 885 грн. 93 коп. (вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять грн. 93 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 256 ГПК України.

Суддя                                                   А. М. Кравчук