ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р.Справа № 922/269/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство Харківліфт", м. Харків
до Комунального підприємства "Жилсервіс" Первомайської міської ради Харківської області, м. Первомайський
про стягнення коштів в розмірі 468543,17 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, адвокат, свідоцтво № 1344 від 17.10.2005, договір про надання правової допомоги від 26.02.2018;

відповідача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 02.01.2018.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство Харківліфт", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс" Первомайської міської ради Харківської області, м. Первомайський, про стягнення, з урахуванням прийнятої ухвалою суду від 23.03.2018 заяви про зменшення розміру позовних вимог, пені в розмірі 49829,25 грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_3 № 715 від 01.03.2016р., укладеного між сторонами даного спору, в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи у 2017 році.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2018 призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 13.03.2018 о 12:00 год.

Протокольними ухвалами від 13.03.2018, 20.03.2018 розгляд підготовчого засідання відкладався, в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України.

12.03.2018 відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позов (вх. № 6392), в якому відповідач визнав суму основного боргу, але заперечував проти нарахування йому суми пені, оскільки заборгованість виникла по причину несвоєчасного отримання відповідачем з державного бюджету України субсидій за надання комунальних послуг населенню у розмірі 3382000,00 грн.

16.03.2018 позивачем надано відповідь на відзив (вх. № 7206), в якому позивач зазначив про правомірність заявленої до стягнення з відповідача суми пені, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору № 715 від 01.03.2016.

22.03.2018, через канцелярію господарського суду, позивачем надано уточнену позовну заяву (вх. № 7774), в якій позивач, посилаючись на сплату відповідачем, після відкриття провадження у справі, суми основної заборгованості в розмірі 418713,92 грн. та суми судових витрат в розмірі 7028,15 грн., просить суд стягнути з відповідача заявлену до стягнення заборгованість по пені в розмірі 49843,44 грн.

Ухвалою господарського суду від 23.03.2018 прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та подальший розгляд справи продовжено з її урахуванням.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/269/18 до судового розгляду по суті на 03.04.2018 об 11:00 год.

У судовому засіданні 03.04.2018 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.04.2018 проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову в частині пред'явленої позивачем до стягнення суми пені.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 березня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СП Харківліфт» (підрядник, позивач) та Комунальним підприємством «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області (замовник, відповідач) укладено договір №715 від 01.03.2016 на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язки щодо виконання послуг, згідно ДК 016-2010 Код 33.12.1 «Ремонтування та технічне обслуговування машин загальної призначеності», на об'єктах замовника відповідно з Додатком, який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що вартість послуг за договором обумовлюється в залежності від обсягу послуг, у відповідності з розрахунком суми оплати робіт згідно з Додатком 1 до договору та протоколу договірної ціни, які є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору, підрядник зобов'язаний своєчасно виконувати комплекс робіт навченим та атестованим персоналом.

Відповідно до п.5.1.договору замовник здійснює оплату вказаних послуг не пізніше 10 числа наступного місяця.

Додатковою угодою від 01.06.2017 до договору, сторони визначили, що щомісячна оплата робіт, згідно додатку №1 до договору, з урахуванням ПДВ складає 97612,80 грн.

Додатковою угодою від 01.09.2017 до договору, сторони узгодили, що у зв'язку з прийняттям на технічне обслуговування трьох ліфтів, щомісячна оплата робіт, згідно додатку №1 до договору, з урахуванням ПДВ складає 99398,40 грн.

Як зазначив позивач, звертаючись до господарського суду із даним позовом, станом на дату звернення до суду, у відповідача утворилась заборгованість за виконані підрядником роботи в 2017 році по місяцям в слідуючих розмірах, а саме: за серпень 22431,68 за вересень заборгованість склала 99398,40 грн., заборгованість за жовтень склала 99398,40 грн., заборгованість за листопад склала 99398,40 грн. та заборгованість за грудень склала 98087,04 грн. в цілому загальна заборгованість складає 418713,92 грн.

Дана сума заборгованості не заперечувалась відповідачем та була сплачена відповідачем у повному обсязі в процесі розгляду справи.

Таким чином, звертаючись до господарського суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, прийнятою ухвалою суду від 23.03.2018, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по пені в розмірі 49843,44 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобовязань та є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628, 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 193 ГК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що умовами договору підряду № 715 від 01.03.2016 на технічне обслуговування ліфтів, сторони не передбачили нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання за договором, наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, дають підстави для висновку суду про неправомірність нарахування позивачем пені в розмірі 49843,44 грн.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Харківліфт" не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 130 ГПК України, якими внормовано стягнення судових витрат з відповідача, у випадку не підтримки позивачем позовних вимог унаслідок їх задоволення відповідачем після пред'явлення позову, суд, за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрати з відповідача. Натомість, звертаючись до господарського суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, позивач зазначив про погашення відповідачем суми сплаченого позивачем судового збору. А отже, судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 130, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 04 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4