ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 квітня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/764/17-г/5

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання Колясці І.І.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" вул. Сметаніна, 3-А, м. Сєверодонецьк, Луганська область, 93404 (адреса для кореспонденції: Вознесенський узвіз, буд. 10-А, м. Київ, 04050)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" вул. О Кульчицької, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001

про cтягнення 1 847 586, 93 грн

За участі представників сторін:

Позивача: ОСОБА_2 - уповноваженого, довіреність № б/н від 23.01.2018;

Відповідача: ОСОБА_3 - уповноваженого, довіреність № 06-4/115 від 26.01.2018

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Встановив:

19.12.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про стягнення 1 847 586, 93 грн, з яких: 737 949, 20 грн - заборгованість за кредитом, 347 857,19 грн - заборгованість за процентами, 517 728, 31 грн - пеня, 211 478, 04 грн - інфляційні втрати, 32 574, 20 грн - три проценти річних.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.12.2017 (суддя Андрушків Г.З.) постановлено: відкрити провадження у справі № 921/764/17-г/5; розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12:00 год. 26.01.2018.

Поряд з тим, у зв'язку із перебування 26.01.2018 судді Андрушків Г.З у відпустці, ухвалою суду від 23.01.2018 підготовче засідання було призначено на 12:00 год. 21.02.2018.

В той же час, 19.02.2018, згідно наказу Господарського суду Тернопільської області №15-к, на підставі рішення Вищої ради правосуддя №282/0/15-18 від 01.02.2018, суддю Господарського суду Тернопільської області Андрушків Галину Зіновіївну звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у звязку з поданням заяви про відставку.

П. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду визначено, що у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматичного розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату, що додається до матеріалів справи.

19.02.2018 розпорядженням керівника апарату, відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 921/764/17-г/5, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20.02.2018 постановлено: прийняти справу № 921/764/17-г/5 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" "Автомобільні дороги України", про cтягнення 1 847 586, 93 грн до свого провадження; призначено підготовче засідання на 15:30 год. 19.03.2018; витребувано у сторін додаткові документи; явку повноважних представників позивача та відповідача визнано обов'язковою.

В підготовчому засіданні 19.03.2018, в порядку ст. 183 ГПК України, оголошувалась перерва до 14:00 год. 11.04.2018, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу.

Крім того, 15.01.2018 від відповідача надійшла заява за №06-2/63 від 12.01.2018 (вх. №3474) про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 та Національного банку України.

Також, 15.01.2018 відповідач, в порядку ст. 81 ГПК України, звернувся до суду із письмовим клопотанням за №06-2/62 від 12.01.2018 (вх. № 3746) про витребування доказів. Зокрема, просив суд витребувати у Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія": оригінали всіх документів, що стосуються предмета спору (договору кредиту, застави, іпотеки, поруки, страхування, додатків до них, додаткових угод до договорів, документів на їх виконання тощо); оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії до матеріалів справи наступних документів: виписки про рух коштів по всіх рахунках відповідача (долучена позивачем виписка про рух коштів складена за період 01.01.2000 по 14.07.2016 (коли договору не було в природі) і не оформлена належним чином, в тому числі не містить підпису уповноваженої особи); письмові заяви на видачу кредиту і додані до них документи, що підтверджують цільове призначення кредиту; докази видачі коштів згідно спірного кредитного договору (платіжні документи); Положення про філію Банку, що укладала договір та додаткові угоди і довіреність на підписанта договору і додаткових угод із відповідними повноваженнями та Статут Банку на момент підписання договору та додаткових угод; погодження засновника відповідача ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на укладення договорів і угод; копії надісланих відповідачу вимог про повернення коштів (із описом вкладення та повідомленням про вручення); докази заміни сторони у спірному зобов'язанні; відомості і докази щодо наявності рахунків відповідача у Банку та списання коштів банком з рахунків з моменту укладення договору по сьогоднішній день; рішення НБУ про відкликання (скасування) ліцензії банку ПАТ "Укрінбанк", погодження змін до статуту та судові рішення щодо оскарження рішень про введення тимчасової адміністрації та ліквідацію банку, а також ліцензію фінансової установи ПАТ "Укрінбанк".

Поряд із цим 19.02.2018 позивач, в порядку ст. 125 ГПК України, звернувся до суду із письмовим клопотанням б/н від 31.01.2018 (вх. №5980) про забезпечення та попередню оплату судових витрат. Зокрема, просив суд зобов'язати Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" внести на депозитний рахунок попередньо визначену судом суму судових витрат, повязаних з розглядом справи.

В підготовче засідання 11.04.2018 повноважний представник відповідача прибув, в порядку ст. 227 ГПК України, звернувся до суду із письмовим клопотанням за №06-2/513 від 11.04.2018 (вх. №9281) про зупинення провадження у даній справі. Стверджує, що в провадженні Господарського суду Луганської області знаходиться справа №913/161/18 за позовом ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія", про визнання кредитного Договору №03/12 від 08.06.2012 із всіма додатками недійсним. В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучив копію ухвали Господарського суду Луганської області від 03.04.2018 про відкриття провадження у справі №913/161/18. Вважає, що результат розгляду останньої суттєво вплине на хід та результати розгляду даного спору. Подані суду раніше та наведені вище заяву за №06-2/63 від 12.01.2018 (вх. №3474) та клопотання за №06-2/62 від 12.01.2018 (вх. № 3746) просить суд, у разі задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, розглянути після поновлення провадження у справі.

Повноважний представник позивача в підготовче засідання 11.04.2017 прибув, клопотання відповідача за №06-2/513 від 11.04.2018 (вх. №9281) про зупинення провадження у даній справі вважає безпідставним, в задоволенні останнього просить відмовити. Стверджує, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши у підготовчому засіданні пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; зясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. При цьому можливість вчинення сторонами ряду процесуальних дій обмежена закінченням підготовчого провадження.

Предметом судового розгляду у даній справі є вимога Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", про стягнення 1 847 586, 93 грн, з яких: 737 949, 20 грн - заборгованість за кредитом, 347 857,19 грн - заборгованість за процентами, 517 728, 31 грн - пеня, 211 478, 04 грн - інфляційні втрати, 32 574, 20 грн - три проценти річних. Підставою позовних вимог є неналежне виконання відповідачем зобовязань за Кредитним договором №03/12 від 08.06.2012 (з наступними змінами та доповненнями до нього), який укладено між ПАТ "Український ОСОБА_5" та відповідачем у даній справі. При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач - ПАТ "Українська інноваційна компанія" зазначає, що він є правонабувачем прав та обовязків ПАТ "Український інноваційний банк".

З наявних у справі документів вбачається, що заперечуючи позовні вимоги, відповідач, серед іншого, вказує на те, що він немає боргових зобовязань перед ПАТ "Українська інноваційна компанія", а останнє не може бути правонаступником банку - ПАТ "Український інноваційний банк". В обґрунтування даної позиції, зокрема, посилається на постанову Верховного суду України від 24.10.2017 у справі №21-3926а16 якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського адміністративного апеляційного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі №826/1162/16, згідно яких визнано незаконними та скасовано:

- постанову правління НБУ № 934 від 24.12.2015 "Про віднесення "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних";

- рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Натомість позивач питання щодо правомірності набуття ПАТ "УКР/ІН/КОМ" прав та обовязків ПАТ "Укрінбанк" вважає встановленим. Серед іншого, зокрема, зазначає, що за заявою акціонера ПАТ "УКР/ІН/КОМ" постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 у справі №826/14033/17, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 20.02.2018, вдруге визнано незаконною та скасовано постанову правління Національного Банку України № 934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Під час підготовчого провадження судом встановлено, що зазначені вище судові акти знаходяться на перегляді у касаційному порядку.

Так, ухвалами Верховного Суду від 26.03.2018 та від 29.03.2018 у справі №826/14033/17 за касаційними скаргами Національного банку України та уповноваженої особи ОСОБА_4 в інтересах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі №826/14033/17 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 відкрито касаційне провадження.

Поряд з цим, із долучених відповідачем до матеріалів справи документів вбачається, що питання правомірності звернення позивача з аналогічними позовами вже були предметом судових розглядів.

Так, в провадженні Господарського суду м. Києва перебувала справа №910/7828/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Приватного акціонерного товариства "Оболонь", про стягнення 40000000,00 грн заборгованості за кредитом, 4114754,10 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом, 8803122,24 грн заборгованості по пені за прострочення повернення кредиту та 1234434, 93 грн заборгованості по пені за прострочення сплати процентів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2017 позов ПАТ "Українська інноваційна компанія" було задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Оболонь" заборгованість за кредитом у розмірі 40000000 грн, заборгованість за процентами у розмірі 4114754,10 грн, пеню за кредитом у розмірі 8795757,16 грн, пеню за процентами у розмірі 1087824,68 грн та судовий збір у розмірі 239957,25 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Поряд із цим, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Оболонь" задоволено. Рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2017 у справі № 910/7828/17 скасовано. В задоволенні позову відмовлено.

Зі змісту постанови апеляційної інстанції вбачається, що при її прийнятті судом було взято до уваги постанову Верховного суду України від 24.10.2017 у справі №21-3926а16, якою скасовано покладені в основу рішення суду першої інстанції постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського адміністративного апеляційного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі №826/1162/16.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню через відсутність визначених спеціальним законодавством доказів правонаступництва між позивачем та банківською установою як в частині стягнення основної суми заборгованості, так і щодо процентів та пені, як похідних від зобов'язання основного.

Постановою Верховного суду від 14.02.2018 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі № 910/7828/17 залишено без задоволення, а Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі №910/7828/17 - без змін та, відповідно, вказано, що Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про те, що правочин щодо заміни кредитора в зобов'язанні між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та публічним акціонерним товариством "Укрінком" відсутній; правонаступництво між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та публічним акціонерним товариством "Укрінком" не відбулось, передавальний акт або розподільчий баланс відсутній, виконання обов'язку боржника поручителем, заставодавцем, третьою особою також не відбувалось.

Слід зазначити, що вказаних вище висновків у справі № 910/7828/17 Київський апеляційний господарський суд та, відповідно, Верховний суд дійшли після прийняття Верховним судом України постанови від 24.10.2017 у справі №21-3926а16, якою, як вже зазначалось вище, скасовано покладені в основу рішення суду першої інстанції постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського адміністративного апеляційного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі №826/1162/16.

Поряд із цим, позивач вважає, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" було визнано правонабувачем ПАТ "Укрінбанк" згідно судового рішення у справі №910/19381/16. Зокрема, постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 встановлено право ПАТ "УКР/ІН/КОМ" на отримання майна та документації ПАТ "Укрінбанк", яке перебуває у володінні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства визначає Закон України "Про доступ до судових рішень" N 3262-IV від 22 грудня 2005 року, з наступними змінами та доповненнями.

В силу приписів ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Ст. 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України інформації, 26.03.2018 ухвалою Верховного суду у справі №910/19381/16 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб поновлено строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2017; відкрите касаційне провадження у даній справі та призначено касаційну скаргу до розгляду на 11:00 год. 24.04.2018.

В п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення №6 від 22.03.2012 р., з наступними змінами та доповненнями, судам вказано, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

В постанові пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" вказано, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Ст. 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції" ратифікована Конвенція про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), підписана від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі із застереженнями.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-ІV від 23.02.2006 (далі Закон №3477-ІV) встановлено, що суди застосовують при розгляді Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу ст. 18 Закону №3477-ІV визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Так у справі "Бруманеску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначає, що Право на справедливий розгляд в суді, ґарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву.

Наведене, на думку суду, свідчить про те, що забезпечення єдності судової практики є нічим іншим, як реалізацією принципу правової визначеності.

В силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 т. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, з наступними змінами та доповненнями).

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Судом встановлено, що станом на день проведення даного судового засідання:

- постанова правління Національного Банку України № 934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку вдруге скасовані судами;

- судові рішення у справі №826/14033/17, якими скасовано зазначені вище постанову правління Національного Банку України № 934 від 24.12.2015 та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239, переглядаються у касаційному порядку Верховним судом;

- у суду відсутня можливість самостійно встановити обставини, які є предметом судового розгляду у справі №826/14033/17, оскільки останні належать до юрисдикції адміністративних судів.

В силу приписів ст. 177 ГПК України зібрання відповідних доказів та вчинення інших дій для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, можливе лише на стадії підготовчого провадження.

За даних обставин, з метою забезпечення можливості встановлення обєктивної істини при вирішенні даного спору, з'ясування наявності у позивача права на звернення з даним позовом до суду та, відповідно, прийняття судового рішення спрямованого на його реальне виконання, суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі № 921/764/17-г/5 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі № 826/14033/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними та скасування рішень.

При цьому, слід зазначити, що подані сторонами раніше та вказані вище заяви та клопотання будуть розглянуті судом після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

П. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України визначено, що провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України, процедурні питання, пов'язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи та оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 182-183, 185, 227, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження у справі № 921/764/17-г/5 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі № 826/14033/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними та скасування рішень.

2. Зобов'язати учасників спору повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її проголошення, через Господарський суд Тернопільської області.

4. Ухвалу направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено 16.04.2018

Суддя І.М. Гирила