ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/14024/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників: ТОВ "ЛАЙК СІТІ" - Горобця Д.Г., ПАТ КБ "Приватбанк"- Опанасика В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017

та рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017

у справі № 910/14024/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП"; 2) Національний банк України; 3) Міністерство фінансів України

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ЛАЙК СІТІ" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач), в якому просить суд зобов'язати відповідача передати позивачу оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника та документи, якими забезпечувались кредитні договори, а саме: кредитний договір №4И14157И від 11.04.2014р та договори забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовані виконанням позивачем на підставі договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016 обов'язку боржника (ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП") перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №4И14157И від 11.04.2014 шляхом здійснення погашення заборгованості у сумі 113 308 998,54 грн. згідно із платіжним дорученням №1371 від 20.10.2016.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 (суддя Турчин С.О.) у справі №910/14024/17 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факт повного виконання зобов'язання за ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" за кредитним договором, а також тим, що законом не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 ЦК України та ч. 3 ст. 556 ЦК України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 (колегія суддів у складі: Власова Ю.Л. - головуючого, Андрієнка В.В., Буравльова С.І.) рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 у справі №910/14024/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "ЛАЙК СІТІ" - без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ТОВ "ЛАЙК СІТІ" звернулося з касаційною скаргою від 18.12.2017, яка була направлена через Київський апеляційний господарський суд і адресована Вищому господарському суду України, та з ідентичною касаційною скаргою від 19.01.2018, що надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У вказаних касаційних скаргах ТОВ "ЛАЙК СІТІ" просило скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017, рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 у справі № 910/14024/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" передати ТОВ "ЛАЙК СІТІ" оригінали документів, які засвідчують обов'язок боржника та документи, яким забезпечувались кредитні договори, а саме: кредитного договору № 4И14157И від 11.04.2014, договорів забезпечення.

Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень позивач зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 514, 556 ЦК України, що полягає у неправомірній відмові надати йому оригінали документів щодо виконання кредитного договору № 4И14157И від 11.04.2014.

При цьому, ТОВ "ЛАЙК СІТІ" зазначає про те, що 20.10.2016 ним, як поручителем, виконано обов'язок боржника ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" перед кредитором ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором, однак відповідач відмовляється надати йому оригінали документів, чим порушує право позивача на визнання його новим кредитором. На думку заявника касаційної скарги, такі дії відповідача є незаконними, оскільки позбавляють позивача можливо вільно і на власний розсуд здійснювати свої права як кредитора, та призводять збільшення терміну розрахунків за зобов'язанням.

Відзиви на касаційні скарги від ПАТ КБ "Приватбанк" та третіх осіб третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до Касаційного господарського суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 20.10.2016 між ТОВ "ЛАЙК СІТІ" (поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (кредитор) укладений договір поруки №4И13700Д/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" (боржник) своїх зобов'язань, зокрема, за кредитним договором № 4И14157И від 11.04.2014, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно пунктів 5, 6 договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору, кредитор повинен направити на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Після вчинення кредитором таких дій, поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмові вимозі кредитора впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Однак, місцевим та апеляційним судами встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачем на адресу позивача вимоги з виконання зобов'язань за договором поруки щодо погашення заборгованості ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" за кредитним договором №4И14157И від 11.04.2014.

Разом з тим, у справі, яка розглядається, судами встановлено, що ТОВ "ЛАЙК СІТІ" як поручитель за договором поруки здійснив погашення заборгованості на загальну суму 113 308 998,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1371 від 20.10.2016 з призначенням платежу: виконання зобов'язань по кредитному договору №4И14157И від 11.04.2014р. згідно договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що до нього перейшли всі права кредитора за кредитними договорами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суди встановили, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що станом на 20.10.2016 заборгованість ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором від 11.04.2014 № 4И14157И становила саме 113 308 998,54 грн. та відповідно була погашена повністю, відтак, дійшли висновку про відсутність підстав вважати, що Позивач у повному обсязі виконав зобов'язання за ТОВ "Інженерно-будівельна компанія "ІНВЕСТГРУП" за кредитним договором.

Зі змісту ж ч.1 та 2 ст.556 ЦК України вбачається, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, відповідно до якого передбачено подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем.

При цьому, колегія суддів зазначає, що часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі №6-932цс15.

Як вказує заявник касаційної скарги, у разі виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Проте, колегія суддів відхиляє аргумент ТОВ "ЛАЙК СІТІ" про те, що ПАТ КБ "Приватбанк" неправомірно відмовляється надати йому оригінали документів з наступних підстав.

Порука, як спосіб забезпечення зобов'язань врегульована нормами параграфу 3 глави 49 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 2 договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016 передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору (п. 4 договору поруки).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно п. 8 договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

У п. 10 договору поруки №4И13700Д/П від 20.10.2016 сторони передбачили, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів з моменту виконання обов'язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення викладено у ст.20 ГК України, відповідно до якої кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Разом з цим, відповідно до ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Виходячи з аналізу наведених норм та встановлених судами обставин справи, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок місцевого та апеляційного господарських судів про те, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, оскільки ні нормами чинного законодавства, ні положеннями укладеного сторонами договору поруки не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника. Позивачем не наведено жодного акту чинного законодавства України, з якого б безпосередньо виникав обов'язок відповідача виконати дії, про зобов'язання вчинення яких просить позивач, а також не доведено існування будь-яких інших підстав виникнення у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали відповідних документів.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий та апеляційний господарські суди всебічно, повно і об'єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності, дали вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права вирішили спір у справі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відтак, наведені ТОВ "ЛАЙК СІТІ" у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень та ухвалення нового рішення відповідно до вимог ст. 311 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017), оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судами першої та апеляційної інстанції при розгляді спору у даній справі.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 та рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 у справі № 910/14024/17 прийняті судами у відповідності до фактичних обставин та у відповідності до вимог матеріального права і процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) покладаються на ТОВ "ЛАЙК СІТІ".

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙК СІТІ" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 та рішення Господарського суду м. Києва від 19.10.2017 у справі № 910/14024/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.