Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1132/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.,

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №6 від 16.01.2018р,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №05/2-29вих-18 від 16.01.2018р,

третя особа: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського міського центру зайнятості (м.Житомир)

до Прокуратури Житомирської області (м.Житомир)

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа ОСОБА_3 (м. Житомир)

про стягнення 30347,19 грн.

Житомирський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Прокуратури Житомирської області про стягнення 30347,19грн суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.12.2017р позовну заяву Житомирського міського центру зайнятості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні на 16.01.2018р

В судовому засіданні 16.01.2018р оголошувалась перерва до 05.02.2018р з метою надання відповідачу можливості подати докази в обґрунтування заявленого клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.02.2018р відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №906/1132/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичну особу - ОСОБА_3 та розгляд справи в підготовчому засіданні відкладено до 14.02.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.02.2018р задоволено клопотання представника прокуратури Житомирської області про продовження строку підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 19.03.2018р.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.03.2018р закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті на 05.04.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву від 08.02.2018р, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві №05/2-67вих-18 від 01.02.2018р на позовну заяву. Зокрема зазначив, що звільнення ОСОБА_3 з посади ґрунтувалось на вимогах закону, у зв'язку з чим рішення суду про поновлення його на роботі оскаржено в касаційному порядку, а тому вважає позовні вимоги безпідставними.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, хоча про час і місце засідання суду повідомлений своєчасно та належним чином. 14.02.2018р через діловодну службу господарського суду Житомирської області від третьої особи - ОСОБА_3 надійшла заява від 14.02.2018р про проведення розгляду справи без його участі.

Представники позивача та відповідача в судовому засіданні зазначили, що вважають за можливе здійснювати розгляд справи без участі третьої особи - ОСОБА_3

Слід зазначити, що на адресу господарського суду 20.03.2018р та 27.03.2018р повернулись копії ухвал господарського суду від 14.02.2018р та 19.03.2018р про відкладення розгляду справи, які направлялись господарським судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу третьої особи, що зазначена відповідачем на адресу: АДРЕСА_1, із відміткою відділення зв'язку "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.124-132).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що наказом прокурора Житомирської області №509к від 14.12.2015р ОСОБА_3 було звільнено з органів прокуратури на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури на підставі наказу Генерального прокурора України №78ш від 23.09.2015р.

На підставі заяви від 17.12.2015р про надання (поновлення) статусу безробітного (а.с.8) та відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", ОСОБА_3 було надано статус безробітного та з 17.12.2015р призначено допомогу по безробіттю.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Житомирської області про визнання протиправним та скасування наказу від 14 грудня 2015 року №509к, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 14 грудня 2015 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2016р у справі №806/72/16 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016р у справі №806/72/16, позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі: визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Житомирської області №509к від 14.12.2015 року; поновлено ОСОБА_3 на посаді прокурора прокуратури м.Житомира Житомирської області з 14 грудня 2015 року; стягнуто з прокуратури Житомирської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 04 квітня 2016 року у розмірі 30115,47грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

На виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016р, виконувачем обов'язків прокурора Житомирської області було видано наказ №288к від 29.08.2016р, яким ОСОБА_3 поновлено на посаді прокурора прокуратури м.Житомира Житомирської області з 14.12.2015р, у зв'язку з чим припинено його реєстрацію як безробітного в центрі зайнятості (а.с.9).

Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі.

За даними позивача, за час перебування на обліку в центрі зайнятості ОСОБА_3 отримав допомогу по безробіттю в сумі 30347,19грн, що підтверджується довідкою (а.с.15), а також відомостями виплат за видами забезпечення №99/76 від 21.01.2016р, №147/118 від 01.02.2016р, №280/235 від 22.02.2016р, №458/338 від 21.03.2016р, №607/419 від 20.04.2016р, №682/480 від 21.05.2016р,№ 726/497 від 10.06.2016р, № 786/513 від 01.07.2016р, №855/533 від 03.08.2016р, №904/555 від 19.08.2016р, платіжними дорученнями (а.с.77-120).

06.09.2016р Житомирський міський центр зайнятості звернувся до прокуратури Житомирської області з претензією №3617/08 про відшкодування сплаченої ОСОБА_3 допомоги по безробіттю в розмірі 30347,19грн.

Прокуратурою Житомирської області листом №05/1-1200вих-17 від 04.10.2017р повідомлено позивачу, що вирішення питання щодо утримання із прокуратури допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_3, можливе лише після прийняття кінцевого рішення Вищим адміністративним судом України у вказаному трудовому спорі.

Відмова прокуратури добровільно повернути виплачену ОСОБА_3 допомогу по безробіттю стала підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги вищенаведені встановлені судом обставини справи, господарський суд враховує наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно з частиною 1 статті 1 та частиною 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

Відповідно до частини 8 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю"; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до п.2 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону, якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, а саме: Державна служба зайнятості України через її територіальні органи, яким є Житомирський міський центр зайнятості (частина 6 стаття 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Положення про Державну службу зайнятості, затверджене Указом Президента України від 16.01.2013, Положення про Державну службу зайнятості, затверджене Наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2015 № 41).

Відповідно до п.6 Положення про державну службу зайнятості, затвердженого Наказом Міністерством соціальної політики України від 15.12.2016р №1543, центральний апарат Служби, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", до роботодавців, зокрема, належать: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно із пунктами 6, 7 "Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним", затвердженого 13.02.2009 року Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Згідно ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі це - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов'язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993р №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Матеріали справи свідчать про те, що з метою добровільного вирішення питання щодо повернення виплачених ОСОБА_3 коштів у вигляді допомоги по безробіттю в позасудовому порядку, позивачем на адресу відповідача направлялась претензія №3617/08 від 06.09.2016р. Проте, вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок роботодавця відшкодувати центру зайнятості вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у тому випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Як уже зазначалось у цьому рішенні, позивачем здійснено виплату ОСОБА_3 допомоги по безробіттю в розмірі 30347,19грн за період з грудня 2015р по серпень 2016р, яка підлягає відшкодуванню.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вищевикладені вимоги правових норм, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені правомірно та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача стосовно того, що по аналогічній категорії справ з тих самих підстав касаційну скаргу прокуратури задоволено та скасовано постанову про задоволення позовних вимог щодо поновлення на роботі, судом до уваги не приймаються, адже предметом даного спору є стягнення з роботодавця виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. В той час як правомірність звільнення третьої особи -ОСОБА_3 не є предметом даного спору.

Водночас, суд звертає увагу, що обставини можливої сплати відповідачем відповідної суми коштів позивачу на виконання судового рішення, яке може бути в подальшому скасоване, не є підставою для звільнення його від виконання вимог статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а наслідки такої сплати врегульовані відповідним процесуальним законодавством.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3 у розмірі 30347,19грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно приписів ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач звільнений у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Прокуратури Житомирської області (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, ідентифікаційний код 02909950)

- на користь Житомирського міського центру зайнятості (10005, м.Житомир, вул.Чуднівська, 110 ідентифікаційний код 13561251) - 30347,19грн виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3.

3. Стягнути з Прокуратури Житомирської області (10008, м.Житомир, вул.Святослава Ріхтера, 11, )

- до Державного бюджету України - 1600,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.04.18

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з пов.),

4 -третій особі (рек. з пов.).