УХВАЛА

02 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/4156/15

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Ткаченко Н.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича

на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2017

у справі № 914/4156/15

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Мачеуса Василя Васильовича

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівської міської ради

про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, розірвання договору оренди та зобов'язання повернути об'єкти шляхом виселення з нежитлових приміщень,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 ФОП Мачеусом Василем Васильовичем до Вищого господарського суду України через Львівський апеляційний господарський суд подано касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 у справі № 914/4156/15.

Протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду Касаційного господарського суду від 21.03.2018 вказану касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В., Білоуса В.В.

Відповідно до п.п. 11 ч. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) Суд встановив, що подана скарга не відповідає усім вимогам, що до неї ставились чинним на час звернення процесуальним законом, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ГПК України (в редакції, чинній на момент звернення зі скаргою) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувана в даному випадку ухвала суду апеляційної інстанції винесена 23.06.2017, проте касаційну скаргу на неї подано ФОП Мачеусом В.В. лише 04.12.2017, тобто з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження більше ніж на 5 місяців.

При цьому скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що в ухвалі від 23.06.2017 Львівський апеляційний господарський суд не роз'яснив йому право та порядок оскарження ухвали.

Проте Суд не вважає таке обґрунтування належним та таким, що дає підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП Мачеус В.В. неодноразово оскаржував ухвали суду апеляційної інстанції до Вищого господарського суду України, а саме: ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 у справі № 914/4156/15 про відмову у прийнятті до провадження апеляційної скарги; ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 у справі № 914/4156/15 про відмову у прийнятті до провадження апеляційної скарги; ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 19.08.2016 у справі № 914/4156/15 про відмову у прийнятті до провадження апеляційних скарг; ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 у справі № 914/4156/15 про відмову у прийнятті до провадження апеляційної скарги.

Вищенаведене свідчить про обізнаність відповідача про порядок та строки оскарження ухвал суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції.

Крім цього, оскаржуваною ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі № 914/4156/15 та повернуто апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Після винесення зазначеної ухвали, відповідачем знову було подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі № 914/4156/15, у прийнятті якої було відмовлено судом апеляційної інстанції ухвалою від 21.07.2017. Так у вказаній ухвалі Львівський апеляційний господарський суд зазначив, що скаржником апеляційна скарга від 13.06.2017 на рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі № 914/4156/15 вже подавалася до Львівського апеляційного господарського суду з заявою про поновлення строку на подання апеляційної скарги, проте ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 25.01.2017 у справі № 914/4156/15 та повернуто апеляційну скаргу з додатками на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

При цьому ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 було оскаржено відповідачем до Вищого господарського суду України, що ще раз підтверджує про обізнаність заявника даної касаційної скарги про порядок та строки оскарження ухвал суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції.

Зазначені вище дії скаржника не свідчать про добросовісність користування ним своїми правами, а з матеріалів справи чітко вбачається, що відповідачу було відомо про порядок та строки оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, проте дану касаційну скаргу подано більш ніж зі спливом 5 місяців з дня постановлення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про належне ставлення до процесуальних прав та обов'язків сторін у господарському процесі, адже недоброчесне користування такими правами є порушенням прав інших учасників процесу і може бути розцінене судом як зловживання, спрямоване на невиправдане затягування розгляду судової справи.

Викладене вище дає Суду підстави для застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 292 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у вигляді залишення касаційної скарги без руху. В свою чергу, заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 3, 174, 234, 292 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), Суд,-

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ФОП Мачеуса Василя Васильовича на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2017 у справі № 914/4156/15 залишити без руху.

2. Надати ФОП Мачеусу Василю Васильовичу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

3. Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Касаційного господарського суду Ткаченко Н.Г.

у складі Верховного Суду