ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 березня 2018 р. Справа № 903/938/17

за позовом: Державної екологічної інспекції у Волинській області

до відповідача: Ковельського управління Водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал"

про стягнення 110 963,63 грн.

Суддя Шум М.С.

Секретар с/з ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №70 від 22.01.2018р.

Встановив: Державна екологічна інспекція у Волинській області звернулась з позовом до Ковельського управління Водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" про стягнення 110 963,63 грн. збитків нанесених державі за відсутність дозволу на здійснення спеціального водовикористання.

Позовні вимоги обґрунтовані використанням відповідачем за період з 01.01.2017р. по 12.01.2017р. підземних джерел без дозволу на спецводокористування.

26.02.2018р. від позивача надійшли заява №9/511 від 23.02.2018р. про уточнення позовних вимог та заперечення №9/512 від 23.02.2018р. на заперечення відповідача.

27.02.2018р. від представника відповідача із супровідним листом надійшли: заява свідка від 23.02.2018р., посвідчення про відрядження від 14.11.2016р.

В судовому засіданні, суд, з врахуванням думки сторін, ухвалив не приймати до розгляду та повернути позивачу подані 26.02.2018р. заяву №9/511 від 23.02.2018р. про уточнення позовних вимог та заперечення №9/512 від 23.02.2018р. на заперечення відповідача.

Суд ухвалив, відмовити у прийнятті заяви свідка від 23.02.2018р., оскільки, підпис свідка на заяві не посвідчено нотаріусом та в матеріалах справи відсутня згода ОСОБА_3 на допит його, як свідка.

Ухвалою суду від 27.02.2018р. підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 26.03.2018р. о 11:45год.

28.02.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив Ковельського управління Водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал".

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзивах.

Заслухавши пояснення представника відповідача, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України (п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №454/2011).

Державна екологічна інспекція у Волинській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

На підставі наказу від 28.03.2017р. №44 Державною екологічною інспекцією у Волинській області за направленням від 03.05.2017р. № 249 з 04.05.2017р. по 15.05.2017р. була проведена перевірка та складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Ковельського УВКГ "Ковельводоканал" (а.с. 10-17).

Основним видом діяльності Ковельського УВКГ "Ковельводоканал" згідно КВЕД 2010: 36.0 - забір, очищення та постачання води.

За результатами перевірки, зокрема, встановлено, що на балансі підприємства знаходиться 22 артезіанські свердловини, із них задіяні в роботі 14 свердловин, 7 свердловин знаходиться в резерві, 1 затампонована (с. Воля ковельська, дата тампонажу від 15.06.2011р.)

Спеціальний дозвіл на користування надрами №5898 від 16.01.2014р. виданий на 20 свердловин (термін дії дозволу 20 років).

Водокористування здійснюється на підставі дозволу на спецводокористування УКР №27/ОСОБА_1 від 13.01.2017р. з терміном дії до 12.01.2020р. До отримання даного дозволу, спеціальне водокористування здійснювалось на підставі дозволу №27 ОСОБА_1. терміном дії до 31.12.2016р.

18.05.2017 позивачем надано припис із вимогою надати довідку про кількість видобутої води та скинутої в водний об'єкт води за період 01.01.2017р. по 12.01.2017р. (включно) (а.с. 23).

Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" здійснювало спеціальне водокористування без наявності дозволу на спецводокористування за період з 01.01.2017р. по 13.01.2017р. в кількості 89962м3 (кількість забраної води згідно довідки Ковельського УВКГ "Ковельводоканал") (а.с. 19).

Позивачем надіслано претензію від 28.08.2017р. №1-7-3/1956 про відшкодування шкоди в розмірі 110963,63грн, яку залишено без задоволення.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон) передбачає, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Частиною 1 статті 149, статтею 151 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до Водного кодексу України (далі - ВК України) підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827).

Стаття 2 ВК України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра (правовий висновок Верховного Суду України від 01.04.2015р. № 3-32гс15).

Відповідно до положень статей 46, 48 ВК України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (пункт 9 частини 1 статті 44, статті 49 ВК України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлено, що строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом. Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб'єкта господарювання відповідної заяви.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст.41 Закону, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру. Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру. У разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом. При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

У разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Відповідно до Порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого Постановою КМУ від 13.03.2002р. №321 (із змінами і доповненнями), (п.3) передбачено, що видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (2806-15). Дозволи видаються на підставі заявки юридичної або фізичної особи з обґрунтуванням потреби у воді. Пунктом 4 Порядку обумовлено, що дозволи видаються органами, що зазначені у пункті 2 Порядку, протягом тридцяти календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки. У разі відмови у видачі дозволу водокористувачу надається відповідь з обґрунтуванням причин відмови.

За наслідками проведеної перевірки представниками позивача було складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, яким встановлено порушення природоохоронного законодавства, зокрема: виявлено період роботи підприємства без дозволу на спецводокористування.

Відповідно до Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008 року, акт перевірки - це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства та його дотримання, а відтак, зазначений акт слід розцінювати як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення природоохоронного законодавства.

Окрім цього, доказів оскарження дій по складанню зазначеного акта у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, а відтак, на час вирішення спору він є чинним, відомості, зазначені в акті, відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані. Таким чином, акт перевірки є належним доказом у справі.

Водокористування здійснювалось на підставі дозволу №27 ОСОБА_1. терміном дії до 31.12.2016р.

Відповідач стверджує, що 19.12.2016р. звернувся до Центру надання адміністративних послуг з пакетом документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування, що стверджується описом №1161131 прийняття документів (а.с. 45).

За період спецводокористування з 01.01.2017р. по 12.01.2017р. без відповідних дозволів розрахунок збитків проведений у відповідності з п.9.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009р. № 389 зі змінами, внесеними наказом № 220 від 30.06.2011р.

Відповідно до пункту 1.2 Методики ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які призвели до, зокрема самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування; забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування. Вказаний правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 03.09.2013р. в справі №13/333-38-463-2012.

З п.9.2 вказаної вище Методики випливає, що фактичний об'єм води, яка використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівництва, завіреної печаткою.

Матеріали справи містять докази на підтвердження використання води відповідачем в кількості 89 962м3 в період з 01.01.2017р. по 12.01.2017р.

В розрахунку відповідно до Методики враховані: обєм води, що використана без дозвільних документів, рентна плата за спецводокористування підземними водами з застосуванням коефіцієнта згідно п.255.5.2 ст. 255 Податкового Кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно зі ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Водокористувачі звільняються від відповідальності за порушення водного законодавства, якщо вони виникли внаслідок дії непереборних сил природи чи воєнних дій. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Відповідно до ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Збиткі завдані порушенням водного законодавства в розмірі 110963,33грн. стверджуються актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, претензією від 28.08.2017р. №1-7-3/1956, розрахунками суми збитків, підставні та підлягають до стягнення згідно ст. 111 ВК України, ст. 68 ЗУ Про охорону навколишнього природного середовища.

Суд наголошує, що у постанові Верховного Суду України від 03.09.2013р. у справі №13/333-38/463-2012 наведена правова позиція, відповідно до якої факт самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування законодавством визначається самостійною підставою для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Судом відхиляються заперечення відповідача щодо відсутності порушень ст.49 ВК України в період з 01.01.2017р. по 12.01.2017р. та відсутністю вини відповідача з посиланням на звернення до Центру надання адміністративних послуг у м. Луцьку 14.11.2016р. та 19.12.2016р. для отримання дозволу на спецводокористування на новий термін, як необґрунтовані.

Суд зауважує, що виходячи зі змісту ст. 1 ЗУ Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобовязаний видати субєкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Частиною 6 ст.41 вказаного Закону та п.1 постанови КМУ від 27.01.2010р. №77 "Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди" передбачено, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

Тобто, законодавство про дозвільну систему побудовано так, що саме на особу покладається обов'язок ініціювати отримання дозволу і у разі своєчасного звернення з долученням необхідного пакету документів до відповідного органу для отримання дозволу, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі, субєкт господарювання має право провадити певні дії.

Виходячи зі змісту ч.6 ст. ст.41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" строк видачі дозволу - 02.01.2017р., а право на використання відповідач набув 13.01.2017р. (через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі).

При цьому, у разі порушення порядку видачі документа дозвільного характеру, зокрема, порушення строків прийняття дозвільним органом рішення про видачу документа дозвільного характеру, безпідставну відмову у видачі документа дозвільного характеру, відповідач не був позбавлений права вирішувати питання щодо адміністративної відповідальності посадових осіб в порядку ст. 16610 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, відповідач звернень з урахуванням строків розгляду, визначених Законом та Порядком, не здійснив. Доказів звернення з відповідними документами до 31.12.2016р. не подав.

Що стосується посилання відповідача на укладення договору №16-42-184/16 від 29.07.2016р. про виконання робіт (створення технічної продукції надання послуг) то цей договір не свідчить про дії відповідача, які б передбачали отриманням дозволу в порядку, визначеному ЗУ Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності та постановою КМУ від 13.03.2002р. № 321.

Відхиляє суд і доводи відповідача щодо відсутності його вини, оскільки саме на субєкта господарювання в силу приписів ЗУ Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності покладений обовязок звернення за своєчасним отриманням дозволу на водокористування.

Тобто, саме субєкт господарювання повинний був проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, повязаних із спеціальним водокористуванням за відсутності дозволу .

Крім того, суд зауважує, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у його діях відсутня вина у заподіянні такої шкоди.

Відповідач належних доказів на спростування вини не подав.

У звязку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 151 Господарського кодексу України, ст.ст. 46,48, 49, 111 Водного Кодексу України, ч.ч.5, 6 ст.41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього середовища", ст.ст. ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Геологів, 2, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (банк отримувача: ГУДКСу у Волинській області, код отримувача: (МФО ГУДКСУ):803014, отримувач: Ковельське УК/м. Ковель/26062100, р/р 0004, код отримувача (ЄДРПОУ): 37788874) 110 963,33грн. збитків нанесених державі за відсутність дозволу на здійснення спеціального водовикористання.

3. Стягнути з Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Геологів, 2, ) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (банк отримувача: ГУДКСу у Волинській області, код отримувача: (МФО ГУДКСУ):803014, отримувач: Ковельське УК/м. Ковель/26062100, р/р 0004, код отримувача (ЄДРПОУ): 37788874) 1 664,46грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено

05.04.2018

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М. С. Шум