ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

відмову у відкритті провадження

"02" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/615/18

Суддя Рябцева О.О., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», Київська обл. Макарівський р-н, с. Гавронщина;

ОСОБА_2;

ОСОБА_3;

про зобов'язання вчинити дії

Встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій позивач просить суд зобов'язати відповідачів провести державну реєстрацію змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у зв'язку із звільненням позивача з посади керівника підприємства - сформувавши, зібравши, підготувавши та подавши до державного реєстратора належний комплект документів з заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував на посаді директора ТОВ «Енергія» на підставі трудового контракту, однак, після закінчення даного контракту позивач, не бажаючи продовжувати трудові відносини, видав наказ про своє звільнення, проте, відомості про це не внесені до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, оскільки на момент подання позовної заяви ані товариство, ані учасники товариства не здійснили встановлених законом для цього дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи, що виникають з корпоративних відносин підвідомчі господарським судом незалежно від того, які особи - юридичні чи фізичні - є учасниками корпоративних прав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають, правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами підприємства.

Як вбачається з п. 4.2 розділу 4 статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», доданого до позовної заяви, та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.03.2018 р., учасниками ТОВ «Енергія» є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Про вказану обставину щодо учасників товариства позивач зазначає у позовній заяві.

Отже, позивач не є ані учасником ТОВ «Енергія», ані учасником, який вибув з ТОВ «Енергія».

Таким чином, в даному випадку суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, не відповідає п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського кодексу України, оскільки ОСОБА_1 не є ані учасником ТОВ «Енергія», ані учасником який вибув з ТОВ «Енергія». Таким чином даний спір не є таким, що виник з корпоративних відносин.

Судом встановлено, що позивач у даному спорі є фізична особа громадянин, при цьому вказаний спір не є таким, що виник з корпоративних відносин, в якому фізична особа, яка не є підприємцем, може бути стороною в господарському суді.

Визначення підвідомчості даного спору, який не є корпоративним, залежить від суб'єктного складу сторін.

Спори за участю фізичних осіб, які не є підприємцями, що не підвідомчі господарським судам, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Отже, суд відмовляє у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 175, 234 ГПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили після її підписання відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи.

Суддя О.О. Рябцева