ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10.04.2018м. Дніпро№ 904/1413/18

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Первушин Ю.Ю., розглянувши заяву:

заявник: Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг

боржник: Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р. в розмірі 16 025,29грн. з яких: 14212,66грн. - сума основного боргу, 357,49грн.. - 3% річних, 1455,14 грн. - інфляційна складова.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором.

Заявник посилається на договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р., підписаний між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (виконавець) та Державним вищим навчальним закладом "Криворізький національний університет" Гірничий коледж (споживач). За умовами зазначеного договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

На виконання умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р., Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" надало Державному вищому навчальному закладу "Криворізький національний університет" Гірничий коледж за період з 01.12.2017р. по 15.03.2018р. послуги на загальну суму 14 212,66грн.

Внаслідок несплати Державним вищим навчальним закладом "Криворізький національний університет" Гірничий коледж наданих за договором послуг, Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулось до суду із заявою про видачу наказу про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р. в розмірі 16 025,29 грн.

Як вбачається з поданої заяви, до складу заявленої суми боргу включено суму основного боргу в розмірі 14 212,66 грн.., 3% річних у розмірі 357,49 грн. та суму інфляційної складової у розмірі 1455,14 грн.

Сума 3% річних у розмірі 357,49 грн. та сума інфляційної складової у розмірі 1455,14грн. нараховані заявником внаслідок неналежного виконання Державним вищим навчальним закладом "Криворізький національний університет" Гірничий коледж зобов'язань за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р.

Судом встановлено, що вимоги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про стягнення з Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг інфляційних втрат та 3% річних не відповідають приписам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є заборгованістю за своєю правовою природою з огляду на наступне:

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягнення пені.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Суд звертає увагу, що Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів (у даному випадку договору про надання послуг), інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Зазначені обставини у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що заява Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про видачу наказу оформлена з порушенням вимог, встановлених п.п.1,3 ч.1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, заявник має право повторно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рассвет-20" заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №223 від 17.02.2015р.

З урахуванням викладеного, заява Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про стягнення з Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р. в розмірі 16 025,29 грн. з яких:14 212,66 грн. - сума основного боргу, 357,49 грн.- 3% річних, 1455,14 грн.- інфляційна складова - задоволенню не підлягає.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України в частині вимог про стягнення з боржника інфляційних втрат та 3% річних унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Кривбасводоканал" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогами про стягнення з Гірничого коледжу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг заборгованості за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення №226 від 09.03.2017р. в розмірі 16 025,29грн. з яких: 14212,66грн. - сума основного боргу, 357,49грн.. - 3% річних, 1455,14 грн. - інфляційна складова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 10.04.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.Ю. Первушин