РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2018Справа № 910/956/18
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 90512,14 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 90512,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.2018 відкрито провадження у справі № 910/956/18, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

14.03.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував частково. Відповідач вважає обґрунтованою суму позовних вимог у розмірі 75260,12 грн за вирахуванням суми ПДВ та франшизи і врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Відповідач зазначає, що оскільки страхове відшкодування було сплачено безпосередньо на рахунок страхувальника, а не СТО, то відсутні підстави для стягнення з відповідача суми податку на додану вартість.

Суд приймає відзив відповідача до розгляду з огляду на вказані в ньому обставини.

Через канцелярію суду 23.03.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, яка приймається до розгляду з огляду на викладені в ній обставини. Відповідь містить заперечення проти відзиву відповідача, які полягають в тому, що позивачу має бути відшкодовані всі понесені ним витрати.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова Компанія "ВУСО" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник), укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням транспортним засобом "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1. Сторонами також було підписано 15.08.2017 додаткову угоду до договору.

12.08.2017 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу "Mercedes-Benz" д.р.н НОМЕР_2 пі керуванням ОСОБА_7 (власник ОСОБА_8.) та транспортного засобу "Chevrolet Lacetti" д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5 (власник ОСОБА_6.). Довідка про дорожньо-транспортну пригоду № 082699.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2017 № 752/17686/17 (набрала законної сили), відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до акту огляду колісного транспортного засобу від 15.08.2017, ремонтної калькуляції № 1711 від 12.08.2017 вартість відновлювального ремонту становить 132471,41 грн. з ПДВ.

Згідно рахунку № 01176 від 17.08.2017, виставленого ТОВ "Ніко Техно Мегаполіс" вартість ремонту автомобіля "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1 становить 158332,56 грн з ПДВ.

15.08.2017 страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, в якому просив перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок СТО. 21.08.2017 страхувальник звернувся до страховика з заявою № 16641914, в якій погодив суму страхового відшкодування у розмірі 120000,00 грн та просив сплатити його на особистий рахунок страхувальника.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування сума страхового відшкодування згідно заяви страхувальника становить 120000,00 грн

Відповідно до страхового акту № 7480-02 від 04.09.2017 року додатку № 1 до нього сума страхового відшкодування складає 120000,00 грн. (сума погоджена сторонами договору добровільного страхування).

Згідно платіжного доручення № 19723 від 06.09.2017 сума вартості відновлювального ремонту автомобіля "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1 була сплачена на рахунок страхувальника ОСОБА_2 у розмірі 120000,00 грн.

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена за ремонт автомобіля "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1 становить суму визначену у страховому акті № 7480-02 від 04.09.2017 та складає 120000,00 грн.

Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 17/8/588/786004 від 05.09.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 91512,14 грн з урахуванням ПДВ.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою від 13.10.2017 № 7875 на суму 120000,00 грн.

Відповідач відповіді на заяву не надав суму страхового відшкодування не сплатив.

Звернувшись до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 90512,14 грн. (сума відновлювального ремонту автомобіля визначена у звіті з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 91512,14 - сума франшизи 1000,00 грн)

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв'язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування, отримав від останнього права кредитора до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Chevrolet Lacetti" д.р.н. НОМЕР_3 перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу.

ПрАТ "СК "ВУСО" реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") останнє надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченою ним сумою страхового відшкодування з вирахуванням франшизи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 30.01.2018 Верховного суду по справі №910/12500/17.

Вищезазначене спростовує доводи відповідача про ту обставину, що у позивача не виникло право вимоги до відповідача.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина учасника ДТП, який керував автомобілем "Chevrolet Lacetti" д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 встановлена у судовому порядку постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2017 № 752/17686/17 (набрала законної сили).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Chevrolet Lacetti" д.р.н. НОМЕР_3, на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2428843.

Згідно витягу з бази МТСБУ, договором (полісом) № АК/2428843 передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1, ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Проте розмір відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування зменшується не тільки на франшизу, а й на суму податку на додану вартість згідно ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Натомість позивач заявив до стягнення суму страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу, вирахуваного суб'єктом оціночної діяльності, та з урахуванням франшизи, передбаченої полісом. Однак, позивачем не враховано ту обставину, що згідно заяви страхувальника та платіжного доручення, сума страхового відшкодування була перерахована безпосередньо на рахунок страхувальника, а не станції технічного обслуговування, що є платником ПДВ. За таких умов суд вбачає обґрунтованість заперечень відповідача зазначених у відзиві щодо зменшення суми страхового відшкодування на розмір податку на додану вартість.

Судом не приймаються доводи позивача щодо відсутності підстав для зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ, оскільки, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 36.2), що регулює правовідносини, які склались між сторонами, передбачено у випадку сплати страхового відшкодування на рахунок страхувальника зменшення оціненої шкоди на суму визначеного законом податку на додану вартість.

З аналізу ремонтної калькуляції від 12.08.2017 № 1711, на яку посилається суб'єкт оціночної діяльності у своєму висновку, вбачається, що вартість робіт по відновленню транспортного засобу становить 16726,00 грн без ПДВ (13572,00+60,00+3094,00). Вказана сума у звіті зазначена з урахуванням ПДВ 20% - 20071,20 грн. Вартість матеріалів у калькуляції зазначена без ПДВ у розмірі 13150,23 грн і відображена у звіті у розмірі 15780,28 грн з урахуванням ПДВ. Вартість малоцінних деталей у калькуляції зазначена у розмірі 1578,76 грн без урахування ПДВ та значиться у звіті у сумі 1894,51 грн з ПДВ. У калькуляції вартість запасних частин без ПДВ складає 78937,85 грн і значиться у звіті у розмірі 94725,42 грн з ПДВ і саме до неї застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Тобто розрахована суб'єктом оціночної діяльності вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 91512,14 грн. включає в себе суму податку на додану вартість, що підтверджено матеріалами справи. Тобто сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача становить: 75260,12 грн = 91512,14 грн (сума визначена у звіті з ПДВ) - 15252,02 грн (ПДВ) - 1000,00 грн (франшиза).

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки "Suzuki SX4", д.р.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк виплати страхового відшкодування є таким, що настав.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині у розмірі 75260,12 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, ) суму страхового відшкодування в розмірі 75260 (сімдесят п'ять тисяч двісті шістдесят) грн. 12 коп., 1465 (одна тисяча чотириста шістдесят п'ять) грн. 09 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко