ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/253/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я. О. розглянувши матеріали справи № 916/253/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Експотрейд Компані (61001, м. Харків, пров. Мало-Панасівський 4/7, код 38476377)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код - 40075815), в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код 40081200)

про стягнення основного боргу та штрафних санкцій 286427,01 грн.

з підстав невиконання умов договору

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність

СУТЬ СПОРУ: 13.02.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Експотрейд Компані (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства „Українська залізниця (далі Відповідач) про стягнення основного боргу та штрафних санкцій 286427,01 грн., з яких: 237972,00 грн. борг; 15373,64 грн. пеня; 6904,45 грн. 3% річних; 26176,92 грн. інфляційні.

13.02.2018 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а позивачу строк надання відповіді на відзив та відповідачу заперечення на відповідь на відзив, в порядку ст. 166, 167 ГПК України - до 12.03.2018 року.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі була направлена Відповідачу за адресою місцезнаходження юридичної особи ПАТ „Українська залізниця та регіональної філії „Одеська залізниця, отримані відповідно 22.02.2018 року та 23.02.2018 року.

13.03.2018 року через канцелярію суд отримав відзив на позовну заяву, направлений поштою 09.03.2018 року.

В С Т А Н О В И В :

23.05.2016р. між Відповідачем (Замовник) та Позивачем (Постачальник) було укладено договір №ОД/НХ-16-249-НЮ відповідно до якого Постачальник зобовязався передати у власність Замовнику, а Замовник оплатити товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі - товар), які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невідємною частиною. Відповідно до умов п. 7.2 Договору, розрахунки за поставлений товар здійснюється протягом 30 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару і задаткової накладної.

Постачальник здійснив поставку Товару (поршень некомплектний нижній Д100-04-001-5В у кількості 37шт. та поршень некомплектний верхній Д100-04-002-5В у кількості 69шт.) на загальну суму 360357,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № 36 від 28.12.2016р., Актом прийому-передачі № 2, довіреністю від 23.12.2016р., ТТН № 1 від 28.12.2016р.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 06.11.2017р. по справі №916/2089/17 з відповідача на користь позивача було стягнуто 190377,6грн., у т.ч. 122385,6грн. боргу за частину товару, поставленого по накладній № 36 від 28.12.2016р. Вказану суму боргу відповідачем було сплачено, що підтверджується банківською випискою від 28.12.2017р.

Решту боргу відповідач не сплатив з підстав, ніби-то виявлених недоліків щодо якості та комплектності поставленого товару. У звязку з цим відповідач звертався до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ „Експотрейд компані про заміну товару та стягнення штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.08.217р. у справі №922/2030/17, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.01.2018р., у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

Таким чином, на цей час у відповідача існує борг перед позивачем за отриманий товар на загальну суму 237972грн.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за поставлений товар в розмірі 237972грн.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, розраховано пеню, 3% річних та інфляційні, які підлягають стягненню з відповідача. Їх розміри, відповідно, 15373,64 грн. пеня; 6904,45 грн. 3% річних та 26176,92 грн. інфляційні.

Суд вважає необґрунтованою позицію відповідача про закриття провадження у справі у звязку з тим, що спір про стягнення боргу по накладній №36 вже був предметом розгляду по іншій справі, оскільки, як зазначалось вище, предметом спору по справі № 916/2089/17, серед іншого, було стягнення тільки частини боргу відповідача по вищевказаній накладній на суму 122385,6грн. Предметом же спору по справі, що наразі розглядається Господарським судом Одеської області, - є стягнення решти боргу по тій же накладній в розмірі 237972 грн., який відповідач не сплатив з мотивів недоліків щодо якості та комплектності товару.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська залізниця» (, 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії «Одеська залізниця» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, , п/р 4247 в філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 328845) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експотрейд Компані», (, 61001, м. Харків, пров. Мало-Панасівський, буд. 4/7, р/р 2166 в ПАТ «Креді ОСОБА_4», МФО 300614) 237972 гривні боргу, 15 373 гривні 64коп. пені, 6904 гривні 45коп. сплати 3 % річних, 26176 гривень 92коп. інфляційних та 4453 гривні 50коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13 квітня 2018 р.

Суддя О.А. Демешин