ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" квітня 2018 р.                                 Справа № 911/721/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» (07451, Київська обл., Броварський р-н, с. Красилівка, вул. С.Басова, 32)

до Красилівської сільської ради Броварського району Київської області (07451, Київська обл., Броварський р-н, с. Красилівка, вул. С.Басова, буд. 43)

про визнання права власності на земельну ділянку

встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) з наступних підстав.

Приписами частини першої статті 172 ГПК України встановлено, що позивач зобов’язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Колективним сільськогосподарським підприємством «Красилівське», в якості доказу направлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, надано опис вкладення від 06.04.2018, в якому не визначено переліку додатків до позовної заяви, а лише зазначено про відправлення позовної заяви з додатками на 48 аркушах, натомість до суду позовна заява була направлена з додатками на 58 аркушах, з огляду на що неможливо встановити, які саме додатки до позовної заяви були направлені Красилівській сільській раді Броварського району Київської області.

Отже суд дійшов висновку, що опис вкладення від 06.04.2018 не може вважатись належним доказом направлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, пунктом 2 частини першої статті 164 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, зокрема, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В якості доказу, який свідчить про сплату судового збору за позовну вимогу про визнання права власності на земельну ділянку, позивач надав квитанцію № 0.0..1 від 06.04.2018 про сплату 1 762,00 грн.

Пунктом 3 частини третьої статті 162 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Аналогічно в підпункті 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» міститься правова позиція стосовно того, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), – як рухомих речей, так і нерухомості, – визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Оскільки предметом спору є визнання права власності на земельну ділянку, яка підлягає вартісній оцінці, подана колективним сільськогосподарським підприємством «Красилівське» позовна заява має майновий характер, відтак судовий збір за подання позову визначається з урахуванням вартості спірної земельної ділянки.

Пунктом 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано розмір судового збору з урахуванням зазначеного вище та не визначено ціну позову, суд дійшов висновку щодо неможливості визначення суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання даної позовної заяви до господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зауважує, що способами усунення недоліків позовної заяви колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» визначається: надання суду документів, що підтверджують відправлення відповідачеві додатків, які надішли разом з позовною заявою до суду; зазначення ціни поданого позову, а також надання суду доказів того, що 1 762,00 грн. становлять 1,5 % від вартості спірної земельної ділянки або доказів сплати (доплати) судового збору у встановлених порядку і розмірі з урахуванням положень статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовну заяву колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» залишити без руху.

2. Встановити колективному сільськогосподарському підприємству «Красилівське» строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків – до десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                 О.В. Щоткін