ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. Справа № 922/2892/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Максимова М.І., за довіреністю від 02.06.2017,

приватного виконавця виконавчого округу Харківської області - Семендяєва О.С., посвідчення №0034 від 06.06.2017,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича (вх.№369Х/1-41 від 26.02.2018) на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.02.2018 у справі №922/2892/17 (суддя Калантай М.В., повний текст ухвали складено 06.02.2018),

за скаргою Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича, с. Васищеве Харківської області,

на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, м. Харків, у справі,

за позовом Фізичної особи-підприємця Михальчука Миколи Миколайовича, смт. Ратне Волинської області,

до Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича, с. Васищеве Харківської області,

про стягнення 74550,73 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2018 скаргу Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича задоволено частково. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича у виконавчому провадженні №55453940 щодо стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди приватному виконавцю та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 8545,97 грн згідно меморіального ордера від 11.01.2018 №I0111RH9A6. Зобов'язано приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича повернути Новікову Євгену Михайловичу (ІПН: НОМЕР_1) неправомірно стягнуті грошові кошти у розмірі 8545,97 грн згідно меморіального ордера від 11.01.2018 №I0111RH9A6. В іншій частині скарги відмовлено.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов наступних висновків:

щодо вимог скаржника про визнання протиправної та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження суд відмовив в їх задоволенні, з огляду на звернення до суду поза межами встановленого строку на оскарження такої постанови та відсутність відповідного клопотання про його поновлення;

щодо вимог скарги про визнання неправомірними дій виконавця щодо стягнення основної винагороди та витрат виконавчого провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів скаржника, оскільки на момент такого стягнення були відсутні передбачені законом підстави для здійснення таких дій;

щодо вимог скарги про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення та визнання дій виконавця такими, що відповідають законодавству.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився частково та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм чинного законодавства, просить:

скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.02.2018 в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання протиправними та скасування постанови про стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди у розмірі 8355,07 грн. від 12.01.2018 та постанови про стягнення з Новікова Євгена Михайловича витрат виконавчого провадження у розмірі 190,90 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940;

ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати протиправними та скасувати постанову про стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди у розмірі 8355,07 грн. від 12.01.2018 та постанову про стягнення з Новікова Євгена Михайловича витрат виконавчого провадження у розмірі 190,90 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940.

Зокрема, апелянт вважає, що місцевим господарським судом неправомірно було відмовлено у задоволенні скарги в оголошеній частині, оскільки вважає, що боржник здійснив добровільне виконання рішення суду, а виконавець не вчинив жодних дій, що спрямовані на фактичне стягнення грошових коштів з боржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.02.2018 у справі №922/2892/17; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - 5 днів з дня вручення даної ухвали; призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 16.04.2018.

12.04.2018 від приватного виконавця надійшли письмові пояснення у справі, в яких просить суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 01.02.2018 в частині визнання дій приватного виконавця щодо стягнення з Новікова Є.М. основної винагороди приватному виконавцю та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 8545,97 грн згідно меморіального ордеру від 11.01.2018 неправомірними; ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати дії приватного виконавця правомірними; відмовити у задоволенні скарги апелянта в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі, приватний виконавець зазначає, що боржник стверджуючи про здійснення добровільного виконання рішення, ігнорує норми діючого закону України «Про виконавче провадження» та заходи примусового виконання, здійснені в рамках виконавчого провадження.

Колегія суддів зазначає, що приймає пояснення приватного виконавця щодо означених в апеляційній скарзі боржника питань та враховує їх при розгляді справи; в іншій частині, зокрема резолютивній частині письмових пояснень щодо скасування ухвали суду в частині, що не була оскаржена відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки питання визнання дій приватного виконавця щодо стягнення винагороди та витрат неправомірними не є предметом вимог та доводів апелянта, а отже не входять в межі перегляду справи судом апеляційної інстанції згідно статті 269 ГПК України.

Інших пояснень чи документів від учасників справи не надійшло.

В судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 16.04.2018 позивач не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, копія ухвали апеляційної інстанції направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення за належними адресами. Зокрема, ФОП Михальчук М.М. особисто отримав ухвалу суду про відкриття справи 27.03.2018, що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що учасники судового процесу були повідомлені належним чином, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги своєї скарги підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі. Приватний виконавець проти вимог скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Харківської області від 01.02.2018 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.12.2017, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 74550,73 грн основного боргу, 7400,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, а також 1600,00 грн судового збору.

08.11.2017 на виконання даного рішення господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

28.12.2017 приватним виконавцем винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження №55453940 за наказом господарського суду Харківської області від 08.11.2017 у справі №922/2892/17.

У пункті 3 даної постанови було постановлено, крім іншого, стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 8355,07грн.

Вказана постанова була направлена сторонам у справі супровідним листом від 28.12.2017 №212,213 та отримана боржником 03.01.2018, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту ПАТ «Укрпошта» (штрихкодовий ідентифікатор 143).

03.01.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.01.2018 боржник перерахував одним платежем повну суму боргу, включаючи витрати на правову допомогу адвоката та судовий збір, відповідно до наказу господарського суду Харківської області від 08.11.2017, на банківський рахунок стягувача, що підтверджується платіжним дорученням №2451 від 05.01.2018.

У зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, 11.01.2018 боржник подав приватному виконавцю заяву про закінчення виконавчого провадження па підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з рахунків останнього.

Після отримання вказаної заяви приватним виконавцем стягнуто з арештованого рахунку боржника суму в розмірі 8545,97грн., що підтверджується меморіальним ордером від 11.01.2018.

12.01.2018, тобто наступного дня після стягнення вищевказаних коштів з рахунку боржника, приватним виконавцем були винесені постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 8355,07 грн та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 190,90 грн, загальна сума - 8545,97 грн.

22.01.2018 боржник, вважаючи протиправними дії виконавця щодо стягнення суми винагороди та витрат виконавчого провадження, звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича, в якій просить:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича у виконавчому провадженні №55453940 щодо стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди приватному виконавцю та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 8545,97 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2017 у виконавчому провадженні №55453940 в частині стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди приватному виконавцю у розмірі 8355,07 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди у розмірі 8355,07 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з Новікова Євгена Михайловича витрат виконавчого провадження у розмірі 190,90 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва Олександра Сергійовича повернути Новікову Євгену Михайловичу (ІПН: НОМЕР_1) протиправно стягнуті грошові кошти у розмірі 8545,97 грн.

Оскаржуваною ухвалою скарга була задоволена частково, зокрема суд в частині вимог про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення з Новікова Євгена Михайловича основної винагороди у розмірі 8355,07 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940 та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 190,90 грн від 12.01.2018 у виконавчому провадженні №55453940, що є предметом оскарження апелянтом в межах даного апеляційного провадження, в задоволенні відмовив.

Суд першої інстанції в цій частині дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та визнання дій виконавця такими, що відповідають законодавству.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з наступних мотивів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно статті статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:

1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;

2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом. Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми. Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення. Приватний виконавець протягом трьох днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює розрахунок основної винагороди, ознайомлює з ним сторони виконавчого провадження, роз'яснює їм порядок сплати та стягнення основної винагороди приватного виконавця. Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця. За погодженням із стягувачем додаткова винагорода приватного виконавця може бути сплачена протягом усього строку здійснення виконавчого провадження повністю або частково. Приватному виконавцю забороняється укладати угоди з метою зміни розміру основної винагороди. Солідарні боржники несуть солідарний обов'язок із сплати основної винагороди. Розмір та види витрат виконавчого провадження визначаються Міністерством юстиції України. З метою забезпечення проведення виконавчих дій приватний виконавець за угодою із стягувачем може здійснювати додаткові витрати на проведення виконавчих дій, крім тих, що визначені Міністерством юстиції України.

Згідно частини 1 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» при розподілі стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми. Частина третя цієї статті встановлює, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, цією ж статтею, частиною 9 передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, застосовуючи аналогію закону можна зробити висновок, що основна винагорода, яка відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, не підлягає стягненню з боржника, якщо він по-перше, виконав в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом; по-друге, здійснив відповідне виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В даному випадку, боржник здійснив виконання рішення вже після винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, та вже після того, як приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Вказані умови не визначені Законом України «Про виконавче провадження», як підстави для несплати боржника виконавчого збору.

Крім того, колегія суддів враховує, що в даному випадку відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт коштів боржника, що в розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження», є діям направленими на примусове виконання рішення суду, саме й призвели до його повного виконання. Про вказане, також, додатково свідчить та обставина, що боржник до здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні не здійснював добровільного виконання рішення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що приватний виконавець правомірно виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 8355,07грн. від 12.01.2018 та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 190,90грн. від 12.01.2018.

З огляду на викладене, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали господарського суду Харківської області від 01.02.2018 у справі №922/2892/17 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.02.2018 у справі №922/2892/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий