ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р.Справа № 922/4099/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом PRZEDSIEBIORSTWO PRODUKCYJNO HANDLOWO-USLUGOWE "HYDRAMET" SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Виробничо-торгівельно-сервісне підприємство "Hydramet" Товариства з обмеженою відповідальністю), ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Східна Україна", м. Харків
про стягнення 39414,32 євро (еквівалент 1268233,19 грн.)
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №01-С від 26.01.17р. (після перерви не з'явилася);

ВСТАНОВИВ:

PRZEDSIEBIORSTWO PRODUKCYJNO HANDLOWO-USLUGOWE "HYDRAMET" SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Виробничо-торгівельно-сервісне підприємство "Hydramet" Товариство з обмеженою відповідальністю), (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Східна Україна", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20375,65 євро; пеню у розмірі 16349,08 євро; 3% річних у розмірі 2689,59 євро, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно контракту №USP-HYD 08/2010 про продаж техніки та запасних частин від 03.08.2010р., що був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.12.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду. Порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "17" січня 2018 р. о (об) 10:30.

15.01.2018р. до господарського суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву відповідача за вх.№959, в якому відповідач проти позову заперечує просить у його задоволенні відмовити та зазначає, що надані позивачем документи в обґрунтування позовних вимог: копія контракту, міжнародної товарно- транспортної накладної не містять підписів та печаток відповідача, що викликає у відповідача сумнів у дійсності зазначених документів та відповідач заперечує підписання вказаних документів та отримання товару від позивача. Також, відповідач вказує про сплив позовної давності та за умовами наданого позивачем контракту відповідач мав оплатити товар у строк до 29.05.2013р., отже прострочення відповідачем оплати за товар починається з наступного дня, з якого починається перебіг строку позовної давності у три роки. Також, відповідач зазначає, що гарантійний лист від 23.05.2014р. в якому відповідач визнає обов'язок по сплаті суми боргу не є доказом переривання строку позовної давності, як проте зазначає позивач, оскільки вказаний лист не містить посилань, ані на контракт, ані на інвойс, що виключає можливість ідентифікувати те, за якими зобов'язаннями йде мова, та у листі від 10.02.2017р. (електронне листування), в яких зазначено про погашення заборгованості відповідачем до 01.05.2017 р. не є гарантійним листом, оскільки вказаний лист не містить будь - якої конкретизації про яку саме заборгованість та за якими зобов'язаннями йде мова та здійснювалося не уповноваженою на те особою. Також, відповідач зазначав, що не погоджується із розрахунком пені позивача та зазначив, що згідно ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців та розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що не враховано позивачем. Також, відповідач зазначив, що у п.7 контракту про який веде мову позивач міститься арбітражне застереження, а саме сторони погодили, що всі спори між сторонами мають розглядатися арбітражним судом за місцезнаходженням позивача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від "17" січня 2018 р. призначено справу №922/4099/17 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Розпочато у справі №922/4099/17 підготовче провадження і призначено підготовче засідання, з урахуванням ухвали від 19.01.2018р., на 14 лютого 2018 року о 11:30.

29.01.2018р. до господарського суду Харківської області надійшла відповідь на відзив за вх.№2473, а якій відповідач зазначає проте, що не погоджується із запереченнями відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідач частково виконав зобов'язання за спірним контрактом 6060 євро, які перераховувались відповідачем 6 платежами, а останній надійшов позивачу 10.11.2015р., що є підтвердженням визнання відповідачем свого боргу перед позивачем, у якості призначення платежу відповідачем вказано: "оплата за товар по контракту №USP-HYD 08/2010". Також, відповідач зазначив, 23.05.2014р. та 10.02.2017р. від відповідача позивачем отримано гарантійні листи про сплату заборгованості, які також підтверджують визнання відповідачем боргу перед позивачем. Також, позивач зазначив, що між сторонами було укладено додаткові угоди: №2, якою сторони погодили строк дії контракту до оплати до 31.10.2015р. та №3 якою сторони продовжили термін дії контракту до 2017 року. Щодо заперечень відповідача про арбітражне застереження у контракті, позивач їх вважає необґрунтованими, оскільки сторони у контракті не вказали назви арбітражної установи.

29.01.2018р. до господарського суду Харківської області від позивача надійшло клопотання про витребування доказів: у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", у Харківської митниці ДФС Україна, а саме: оригіналу контракту № USP-HYD 08/2010 та міжнародної товарно - транспортної накладної CMR б/н з печаткою про отримання товару відповідачем.

12.02.2018р. від позивача надійшло клопотання за вх.№3876 про вирішення питання про звернення до ТОВ "ЮНІТТРАНС" із судовим запитом про надання документів підтверджуючих отримання товару відповідачем.

13.02.2018р. відповідачем у справі надано відповідь на відзив за вх.№4104, в якому відповідач не погоджується із запереченнями позивача на відзив на позовну заяву та наполягає на підстави викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.02.2018 р. клопотання позивача про витребування доказів від 29.01.2018р. за вх. № 2472; про звернення до ТОВ "ЮНІТТРАНС" із судовим запитом від 12.02.2018р. за вх. № 3876 судом задоволено. Витребувано у: ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"; Харківської митниці ДФС Україна наступні докази: засвідчену копію контракту №USP-HYD 08/2010; засвідчену копію міжнародної товарно - транспортної накладної CMR б/н з печаткою про отримання товару відповідачем. ТОВ "ЮНІТТРАНС" наступні докази: засвідчену копію товарно - транспортної накладної СMR з печаткою підприємства відповідача - ТОВ "Успіх-східна Україна" про отримання товару від позивача та інших документів, що містяться у вказаної особи, що підтверджують отримання товару відповідачем.

У судовому засіданні 14.02.2018р. підготовче засідання у справі було відкладено на 14.03.2018р. о 10:15.

28.02.2018р. на виконання ухвали у суду від 14.02.2018р. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надані витребувані судом, а саме належним чином засвідчена копія контракту №USP-HYD 08/2010 від 03.08.2010 та копія міжнародної товарно - транспортної накладної CMR б/н, вказані документи оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

05.03.2018р. від Харківської митниці ДФС Україна до господарського суду Харківської області надійшов лист за вх.№6028, в якому повідомляється, що митні декларації, оформлені у паперовому вигляді, та документи до них оформлені у період 2011-2013 року, про які йде мова в ухвалі про витребування доказів від 14.02.2018р. на даний час знищені на підставі Актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, що складаються у відповідності до Переліку документів, що утворюються в митних органах України, спеціалізованих митних установах та організаціях, із зазначенням строків зберігання, уведеним у дію наказом Держмитслужби України від 13.01.2006р. за №14 (із змінами).

У судовому засіданні 14.03.2018р. відбулося підготовче засідання за правилами встановленими статтями 196-205 ГПК України, судом з'ясовано всі питання на стадії підготовчого провадження. Згідно п.3 ч.2 ст. 185 ГПК України, постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.04.2018р. о 10:15.

23.03.2018р. до господарського суду Харківської області від ТОВ "ЮНІТТРАНС", який був перевізником товару послугами якого скористався відповідач, надані на виконання ухвали суду від 14.02.2018р. документи: копія товарно - транспортної накладної CMR та копія пропуску ЕЕ №807000000/2013/906903, які оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надавав протягом розгляду справи заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача та підтримання позовних вимог, що заявлені до господарського суду, які судом задоволені та справа розглядається за відсутності представника позивача.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні 02.04.2018р. проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 02.04.2018р. оголошувалась перерва до 11:00, проте представник відповідача у судове засідання після перерви не з'явився.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

03.08.2010 року між PRZEDSIEBIORSTWO PRODUKCYJNO HANDLOWO-USLUGOWE "HYDRAMET" SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Виробничо-торгівельно-сервісне підприємство "Hydramet" Товариство з обмеженою відповідальністю, продавець за контрактом) та Приватним акціонерним товариством "Успіх-Східна Україна" (на даний час: Товариство з обмеженою відповідальністю "Успіх-Східна Україна", покупець за контрактом) було укладено контракт №USP-HYD 08/2010 (далі по тексту - контракт).

Згідно п.п. 1.1. контракту, "покупатель оплачивает, а продавец поставляет технику и запасные части.".

Згідно п.п. 2.1. контракту, "Отгрузка осуществляется на условиях FСА ОСОБА_1».

Згідно п.п. 3.1. контракту: "Оплата за Товар производится: - в виде предварительной оплаты по банковским реквизитам указанньм в пункте 12 настоящего контракта - предоплата 30% при заказе - остальные 70% оплати перед загрузкой.".

Згідно п.п. 3.3. контракту: "В случае нарушения покупателем согласованных сроков оплати стоимости отгруженного товара, продавец имеет право требовать. А покупатель обязуется уплатить пеню в размере 0,05% от стоимости неисполненного обязательства за каждый день просрочки.".

Згідно п.п. 2. додатку 3 до контракту №8Р-НYD 08/2010: настоящий контракт вступает в силу с момента подписания и действует до 31.12.2017 года".

Додатковою угодою №4 змінено назву "Покупателя" з Приватного акціонерного товариства "УСПІХ-СХІДНА УКРАЇНА" на Товариство з обмеженою відповідальністю "УСПІХ-СХІДНА УКРАЇНА" - як правонаступника.

Позивач зазначає, що 29.04.2013 року, на виконання умов контракту поставив, а відповідач отримав товар на суму 26435,65 євро, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR без номеру, митною декларацією №13РL301010Е0243217, свідоцтвом походження №0006681, підтвердженням вивозу ІЕ8474.

Відповідач товар отримав, але оплатив частково, а саме у розмірі 6060,00 євро: 29.11.2013р. 2000 євро; 03.06.2014р. 1200 євро; 30.07.2015р. 960 євро; 02.09.2015р. 700 євро; 20.10.2015р. 600 євро; 10.11.2105р. 600 євро.

Позивач зазначає проте, що отримував від відповідача гарантійні листи: від 23.05.2014р. в якому відповідач зобов'язався погасити заборгованість до кінця серпня 2014 р.; від 10.02.2017р. в якому відповідач зобов'язався погасити заборгованість до кінця серпня 01.05.2017 року.

Таким чином, позивач зазначає, що заборгованість відповідача за поставлений товар складає: 20375,65 євро, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення заборгованості за контрактом. Також, у зв'язку із несвоєчасною оплатою товару позивачем нараховано пеню у розмірі 16349,08 євро за період з 29.05.2013р. по 20.10.2017р. та 3% річних за вказаний період у розмірі 2689,59 євро.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору купівлі - продажу, згідно якого та в силу ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що контракт №USP-HYD 08/2010 від 03.08.2010р. є підписаним представниками сторін по контракту з боку позивача та відповідача, про що свідчить копія контракту, що надана на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 14.02.2018р. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", яка засвідчена належним чином представником банку, який міститься у вказаній банківській установі в порядку здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.199р. №136.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.6 п.1 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Згідно ч.1-2 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно ч.1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно ч.3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Проте, відповідачем в обґрунтування заперечень щодо невчинення правочину у вигляді укладання контракту №USP-HYD 08/2010 від 03.08.2010р. не надано доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин, а саме відповідач зазначає, що на документах наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог відсутні підписи повноважних представників відповідача, проте з копії контракту, що укладений між сторонами та наданими ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" міститься такий підпис. Крім того, позивач у справі надав оригінал товарно - транспортної накладної б/н на підтвердження отримання товару відповідачем (аркуш справи № 113) на якій також міститься підпис та печатка відповідача, а також дата отримання відповідачем товару 17.05.2013р.

Також, не знаходять свого підтвердження заперечення відповідача щодо відсутності у гарантійних листах, про які зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог від 23.05.2014р. за № 114-791 (аркуш справи №32) та від 10.02.2018р. (електронне листування аркуш справи №35-37) посилання про які саме зобов'язання йде мова, а саме не надано доказів існування будь-яких інших договорів укладених у простій чи у спрощеній формі між позивачем та відповідачем.

Крім того, про прийняття відповідачем товару від позивача свідчать дії відповідача по проведенню митних процедур по розмитненню товару; здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар з призначенням платежів; «оплата за товар по Контракту №USP-HYD 08/2010 від 03.08.2010р." (аркуші справи №94-105).

Також, від ТОВ "ЮНІТТРАНС", який був перевізником товару послугами якого скористався відповідач, надані на виконання ухвали суду від 14.02.2018р. документи: копія товарно - траспортної накладної CMR та копія пропуска ЕЕ №807000000/2013/906903, що підтверджує розмитнення вантажу для відповідача: ТОВ "Успіх-Україна".

Таким чином матеріали справи свідчать про отримання відповідачем товару на загальну суму у розмірі 26435,65 євро за контрактом та часткову оплату товару відповідачем у розмірі 6060,00 євро.

Щодо заперечень відповідача про наявність у п.7 контракту арбітражного застереження суд зазначає про наступне.

Згідно п.п. 7.1. контракту: «Все споры и разногласия, возникающие между сторонами в ходе выполнения настоящего контракта, разрешаются по возможности путем переговоров. При не достижении согласия между сторонами, спорные вопросы подлежат рассмотрению в Арбитражном суд по месту нахождения истца, в соответствии его регламентом.»

Проте, сторонами при укладанні договору не визначено конкретно назви арбітражної установи.

Згідно роз'яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002: господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду. Ця домовленість повинна чітко визначати, який орган вирішення спорів обрали сторони в Україні чи за кордоном.

Названа норма узгоджується з вимогами статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в контракті існуючій назви арбітражу на вирішення якого сторони мають передавати спори та вибору арбітражної процедури суперечить нормам законодавства.

Вказана правова позиція підтверджується судовою практикою, а саме рішеннями господарських судів України по справах №910/8259/13, №914/111/15, №911/730/14, №910/4542/17, №905/1760/17. Договору між і ОСОБА_3 про правову допомогу та правові відносини у і кримінальних справах та Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002, Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958) - спір підлягає вирішенню у господарському суді Харківської області.

Представник відповідача у відзиві на позов заявив про застосування строку позовної давності.

Згідно з статтями 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно ч.2 ст. 267 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Суд не погоджується із доводами відповідача про пропущення строку позовної давності щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за контрактом у розмірі 20375,65 євро, оскільки у даному випадку позовна давність переривалася вчиненням відповідачем дій по оплаті зобов'язання за контрактом, а саме відповідачем здійснювались наступні платежі: 29.11.2013р. у розмірі 2000 євро; 03.06.2014р. у розмірі 1200 євро; 30.07.2015р. у розмірі 960 євро; 02.09.2015р. у розмірі 700 євро; 20.10.2015р. у розмірі 600 євро; 10.11.2015р. у розмірі 600 євро.

Також, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 2689,59 євро.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нарахування 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства.

Отже, строк позовної давності щодо стягнення з відповідача суми боргу за контрактом у розмірі 20375,65 євро та 3% річних у розмірі 2689,59 євро становить три роки та на час звернення до суду позивача із позовом не сплив, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, такими, що не спростовані відповідачем, а отже підлягають задоволенню.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 1616349,08 євро за період з 29.05.2013р. по 20.10.2017р., суд вважає зазначити, що розрахунок позивача був зроблений без врахування положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а також без врахування строків позовної давності.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлене законом чи договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання повинно мало бути виконано.

У відповідності пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідач скористався своїм правом та заявив про порушення позивачем строку позовної давності, строк позовної давності щодо стягнення з відповідача пені є пропущеним, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 16349,08 євро є безпідставними, такими, що не відповідають діючому законодавству України, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір у розмірі 11131,70 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 29, 42, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Успіх-Східна Україна" (61036, м. Харків, вул. Мухачова, б. 1А, р/р 1101 в "The State Export-Import Bank of Ukraine", ) на користь PRZEDSIEBIORSTWO PRODUKCYJNO HANDLOWO-USLUGOWE "HYDRAMET" SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Виробничо-торгівельно-сервісне підприємство "Hydramet" Товариства з обмеженою відповідальністю) (Polska, OBWODOWA 3, GAJEWO, 11-500, код NIP: НОМЕР_1, рахунок: 62 1020 4753 0000 0402 0055 9682 в РКО ВР S.A.) суму боргу у розмірі 20375,65 євро, 3% річних у розмірі 2689,59 євро та судовий збір у розмірі 11131,70 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 16349,08 євро - у задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Згідно зі ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено 04.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_4