ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.04.2018 м.Харків Справа № 905/2865/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор'євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом: Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область

про стягнення 431810,03грн. - основний борг, 12351,00грн. - 3% річних, 54163,27грн. - інфляційні нарахування

за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область

до відповідача: Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область

про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 286712,27грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним): Субочев С.Ю. - за довіреністю №б/н від 20.11.17р.; Андрієнко О.Д. - за довіреністю №б/н від 20.11.17р.; Марченко О.П.- ордер СМ№40, договір про надання правничої допомоги №б/н від 20.11.17р.

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Білопольська О.В. - адвокат (договір про надання правової допомоги №1/3 від 09.01.18р., ордер серія АА № 066432), Болотов А.А., за довіреністю від 12.02.18р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Луганський національний аграрний університет в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область про 431810,03грн. - основний борг; 12351,00грн. - 3% річних та 54163,27грн. - інфляційні нарахування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань по сплаті компенсаційних виплат на земельну ділянку, згідно п.6.6 Договору про спільний обробіток земельної ділянки від 26.10.11р. №13-м.

В якості правових підстав позову позивач вказує, зокрема норми статей 530, 625. 1130. 1132, 1137 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу справ між суддями від 11.12.17р., сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/2865/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.12.17р. порушено провадження у справі №905/2865/17 та розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.01.18р.

15.01.18р. до суду від відповідача надійшов відзив №б/н від 12.01.18р. (з додатками) на позовну заяву, у якому останній просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

15.01.18р. до суду надійшов зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область до Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 286712,27грн.

Також, 15.01.18р. представником відповідача за первісним позовом до суду наданий попередній розрахунок судових витрат.

16.01.18р. через канцелярію суду представником відповідача надана заявка №б/н від 16.01.18р. про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.01.18р. справу №905/2865/17 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі; судове засідання, яке призначено на 16.01.18р. визначено підготовчим.

Також, 16.01.18р. судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.02.18р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.01.18р. справу №905/2865/17 зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область до Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 286712,27грн. залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.02.18р. прийнято зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область до Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 286712,27грн., до спільного розгляду з первісним позовом у справі №905/2865/17.

07.02.18р. через канцелярію суду від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) до суду надійшли:

- клопотання №б/н від 07.02.18р. про ознайомлення з матеріалами справи;

- відповідь на відзив №б/н від б/д;

- заява свідка №б/н від б/д.

13.02.18р. через канцелярію суду від представника позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надійшло клопотання №б/н від 13.02.18р. про виклик свідка та відзив №б/н б/д на зустрічний позов з додатками, у якому останній просить в задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Шестопалова Ю.М. відмовити в повному обсязі.

Також, 13.02.18р. від представника відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надійшов лист №б/н від 13.02.18р. про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Надані суду сторонами додаткові документи долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 13.02.18р. представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надав усні пояснення стосовно нормативної грошової оцінки земельної ділянки; висловив заперечення щодо зустрічного позову.

Ухвалою суду від 13.02.18р. у підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.03.18р.

07.03.18р. до суду від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) надійшли:

- заява №б/н від 06.03.18р. про об'єднання справи №905/2865/17 та справи №905/856/17;

- письмові заперечення №б/н від 06.03.18р. (з додатком) на відповідь на відзив на позовну заяву;

- відповідь №б/н від 06.03.18р. (з додатками) на запитання позивача за первісним позовом, викладені у відповіді на відзив.

12.03.18р. до суду від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надійшли письмові заперечення №б/н б/д проти заяви про об'єднання позовів.

Ухвалою господарського суду від 13.03.18р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) №б/н від 13.02.18р. про виклик свідка; відмовлено у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним) №б/н від 06.03.18р. про об'єднання справ №905/2865/17 та №905/856/17; закрито підготовче провадження у справі №905/2865/17 та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні на 03.04.18р.

03.04.18р. від позивача (відповідача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи лист-відповідь Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вх.01-18195 від 02.04.2018р. та докази направлення даного клопотання з додатком на адресу відповідача.

Враховуючи, обґрунтування неможливості надання протягом підготовчого провадження даного доказу, а також направлення його копії на адресу відповідача за первісним позовом, суд приймає в якості доказу лист-відповідь Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вх.01-18195 від 02.04.2018р.

03.04.18р. від відповідача за первісним позовом (позивача за зустріним позовом) надійшло клопотання про долученні до матеріалів справи акта приймання-передачі виконаних робіт №1 від 03.04.2018р. за договором про надання правової допомоги 1/3 від 09.01.2018р. та копія квитанції від 03.04.2018р.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судовому засіданні 03.04.18р. наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити за первісним позовом та відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Присутній у судовому засіданні представник позивача за зустріним позовом (відповідача за первісним позовом) просив відмовити у позові Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", натомість задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

встановив:

26.10.11р. між фізичною особою-підприємцем Шестопаловим Ю.М. (сторона -1) та Відокремленим підрозділом «Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету» (сторона - 2) укладений договір №13-м про спільний обробіток земельної ділянки (простого товариства) з додатковою угодою до нього №1 від 26.10.11р.

Відповідно до п.1.1. договору, сторони зобов'язуються без створення юридичної особи, шляхом об'єднання спільних зусиль, на основі співробітництва, шляхом здійснення вкладів майном (грошовими коштами, матеріалами, майновими правами тощо), яке належить сторонам на відповідних правових підставах, а також на основі організації співпраці спільно діяти у сфері сільськогосподарського виробництва для досягнення таких спільних цілей:

- вирощування продукції рослинництва на загальній площі 616 га згідно додатків №№1, 2;

- проведення науково-дослідних робіт з питань сільськогосподарської діяльності;

- реалізації вирощеної продукції; одержання прибутку.

Розділом 4 договору передбачені внески та частки сторін.

Згідно п.4.1. обов'язковим внеском сторони -2 є: - надання для використання земельної ділянки, вказаної в п.2.5. цього договору, що за домовленістю сторін цей внесок становить 25% від загального обсягу затрат сторін на спільну діяльність.

Згідно п. 4.2. договору обов'язковим внеском сторони -1 є:

- передача у спільну діяльність грошових коштів та іншого майна, які використовуватимуться для здійснення всього комплексу сільськогосподарських робіт, що входять до предмету спільної діяльності, фінансування, придбання необхідних товарно-матеріальних цінностей, робіт і послуг сторонніх організацій, в обсягах передбачених цим договором;

- трудова участь, а саме здійснення сільгоспробіт відповідно до Програми робіт, цей внесок за домовленістю сторін становить 75% від загального обсягу затрат сторін на спільну діяльність;

- внески сторін за цим договором не є спільною діяльністю.

Відповідно до п.4.3. договору земельні ділянки сторони -1 є державно власністю, знаходяться в постійному користуванні останнього і підлягають використанню за призначенням, передбаченим земельним законодавством України та іншими нормативними актами. Статус земельних ділянок залишається незмінним на весь період дії договору.

Згідно п.5.1. та п.5.2. договору спільну власність сторін становить майно набуте в результаті спільної діяльності (продукція, прибуток). Спільне майно враховується на окремому балансі сторони - 1, який ведеться в порядку встановленому законодавством.

Пунктом 6.4. договору визначено, що чистий прибуток, який буде отриманий сторонами від спільної діяльності, підлягає розподілу між сторонами в такому порядку: 75% стороні - 1, 25% стороні -2. Оподаткування прибутку, отриманого від спільної діяльності проводить сторона - 1.

Розділом 6 договору визначено порядок розподілу результатів спільної діяльності.

Згідно п.6.6 договору незалежно від результатів фінансово-господарської діяльності сторона -1 щорічно до 01 грудня виплачує стороні - 2 на реєстраційний казначейський рахунок: - дохід за результатами спільної діяльності; - компенсаційні виплати на земельну ділянку, які складають 370,00грн. за 1 га. Дана компенсаційна виплата може змінюватися, пропорційно зміні грошової оцінки земельної ділянки на підставі законодавчих і нормативно-правових актів України.

Відповідно до п.8.1. договору за порушення зобов'язань за цим договором винна сторона відшкодовує причинені нею збитки, в тому числі втрачену вигоду, в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно п.10.1. договір набирає чинності з 01 січня 2012 року і діє до 31 грудня 2022 року, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань і завершення циклу сільськогосподарських робіт поточного календарного року.

Зміни до договору вносяться за письмовою згодою сторін (п.10.4. договору).

Договір підписаний представниками та скріплений печатками сторін.

В матеріалах справи відсутні докази припинення дії вищевказаного договору, або визнання його недійсним.

26.10.11р. сторонами договору підписаний акт приймання передачі земельної ділянки, згідно якого фізична особа - підприємець Шестопалов Ю.М. прийняв до обробітку земельну ділянку площею 616 га (в тому числі 515 га ріллі, 21 га пасовищ).

Акт приймання передачі земельної ділянки від 26.10.11р. підписаний сторонами договору та скріплений печатками.

Відповідачем за первісним позовом даний факт прийняття до обробітку земельної ділянки площею 616 га (в тому числі 515 га ріллі, 21 га пасовищ) не заперечується.

Як вбачається з матеріалів справи протягом дії договору грошова оцінка земельної ділянки, переданої до обробітку відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) неодноразово змінювалась.

Згідно листа Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вх..01-18195 від 02.04.2018р. на виконання Указу Президента України від 10.10.1994р. №666 «Про невідкладні заходи по прискоренню земельної реформи в галузі сільськогосподарського виробництва» згідно постанови КМУ від 23.03.1995р. №213 «Про методику грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» станом на 1995 рік проведено грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення на території Слов'янського району Донецької області.

В подальшому щорічно на запити Слов'янського технікуму Луганського національного аграрного університету надавалась інформація щодо вартості 1 га сільськогосподарських угідь проведеної станом на 01.07.1995р. з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 1 січня поточного року.

У 2015 році відповідно до Інформації щодо вартості земельної ділянки №01-18/10 від 27.01.15р., наданої Відділом Держземагенства у Слов'янському районі Донецької області, вартість вищевказаної земельної ділянки складала: рілля - 23480,47грн. за 1 га, пасовища - 5193,7грн. за 1 га.

Враховуючи зміну грошової оцінки земельної ділянки, позивачем за первісним позовом на підставі п.6.6. договору було здійснено перерахунок суми компенсаційних виплат за 2015р., які склали 760,00грн. за 1 га. та виставлено відповідачу за первісним позовом рахунок №45 від 07.07.2015р. на загальну суму 468 160,00грн., який був сплачений відповідачем за первісним позовом.

У 2016 році відповідно до Інформації щодо вартості земельної ділянки №01-18/63 від 27.01.16р., наданої Відділом Держземагенства у Слов'янському районі Донецької області, вартість вищевказаної земельної ділянки складає: рілля - 28176,56грн. за 1 га., пасовища - 6232,44грн. за 1 га.

У зв'язку зі зміною грошової оцінки земельної ділянки, позивачем за первісним позовом на підставі п.6.6. договору було здійснено перерахунок суми компенсаційних виплат за 2016р., які склали 911,997грн. за 1 га. та виставлено відповідачу за первісним позовом рахунок №6 від 04.08.2016р. на загальну суму 561790,00грн., який за твердженням позивача сплачений відповідачем за первісним позовом частково в сумі 129980,00грн.

З урахуванням часткової оплати компенсаційних витрат в сумі 129980,00грн., невиконаними залишись зобов'язання відповідача за первісним позовом в сумі 431810,03грн.

Листом від 29.09.17р. №01-17-592 позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з пропозиціями щодо виконання умов договору.

У відповідь на вказаний лист відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом листом №6 від 20.11.2017р. про намір сплатити виставлені рахунки зі сплати сум компенсаційних виплат відповідно до умов договору за 2016 рік до в кінця грудня 2017 року.

Крім того, сторонами договору №13-м від 26.10.11р. складено та підписано Акт виконаних робіт №12 від 14.09.2017р. згідно якого загальна сума компенсаційних виплат за вказаним договором за 2016р. складають 561 790,03 грн.

Даний акт підписаний з боку відповідача за первісним позовом без будь-яких зауважень та заперечень.

Проте станом на теперішній час заборгованість відповідачем за первісним позовом не сплачена.

У зв'язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) свої зобов'язань щодо повної та своєчасної сплати компенсаційних витрат, передбачених п.6.6. договору відокремлений підрозділ Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету» звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Шестопалова Ю.М. заборгованості 431810,03грн. - основний борг; 12351,00грн. - 3% річних та 54163,27грн. - інфляційні нарахування.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом), заперечив проти позовних вимог посилаючись на те, що позивачем безпідставно в односторонньому порядку змінена сума компенсаційної виплати, визначена в п.6.6. договору та виставлено рахунки на відновлення касових видатків у сумі 11 272,41грн. - 2014р. та 35 199,86грн. - 2015р. у зв'язку з чим відповідачем було здійснено оплати коштів без належної на то правової підстави протягом 2014р. - 2015р. в загальній сумі 286 712,00грн.

У зв'язку з викладеним відповідач за первісним позовом звернувся до суду з зустрічним позовом про стягнення з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 286712,27грн. на підставі ст.1212 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.1, ч.7 ст.179 ГП України).

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Пунктом 1 ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення ст.629 ЦК України визначають, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір про спільний обробіток землі (простого товариства) №13-м від 26.10.2011 є договором про спільну діяльність, згідно з яким, за приписами ст. 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Правове регулювання відносин, що виникають під час здійснення спільної діяльності її учасниками, передбачено ст.ст. 1130 - 1143 ЦК України.

Статтею 1132 ЦК України передбачено, що за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.1.1. договору №13-м від 26.10.11р. про спільний обробіток земельної ділянки (простого товариства), сторони зобов'язались без створення юридичної особи, шляхом об'єднання спільних зусиль, на основі співробітництва, шляхом здійснення вкладів майном (грошовими коштами, матеріалами, майновими правами тощо), яке належить сторонам на відповідних правових підставах, а також на основі організації співпраці спільно діяти у сфері сільськогосподарського виробництва для досягнення таких спільних цілей: вирощування продукції рослинництва на загальній площі 616 га згідно додатків №№1, 2; проведення науково-дослідних робіт з питань сільськогосподарської діяльності; реалізації вирощеної продукції; одержання прибутку.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що незалежно від результатів фінансово-господарської діяльності сторона - 1 щорічно до 01 грудня виплачує стороні - 2 на реєстраційний казначейський рахунок: - дохід за результатами спільної діяльності; - компенсаційні виплати на земельну ділянку, які складають 370,00грн. за 1 га.

Сторонами було погоджено, що дана компенсаційна виплата може змінюватися, пропорційно зміні грошової оцінки земельної ділянки на підставі законодавчих і нормативно-правових актів України.

Ввідповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочини, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Отже, обумовлена в договорі зміна компенсаційних виплат у разі зміни грошової оцінки земельної ділянки є за своєю правовою природою відкладальною обставиною, яку сторони узгодили під час укладання договору і яка не потребує в подальшому укладання додаткових угод.

Судом встановлено, що протягом дії договору грошова оцінка земельної ділянки, переданої до обробітку відповідачу за первісним позовом змінювалась у 2015р. та 2016р. у зв'язку з проведенням індексації у зв'язка з чим, позивачем за первісним позовом на підставі п.6.6. договору було здійснено перерахунок суми компенсаційних виплат за 2015р., які склали 760,00грн. за 1 га. на загальну суму 468 160,00грн. та за 2016р., які склали 911,997грн. за 1 га. на загальну суму 561790,03грн.

Також судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом було сплачено компенсаційні виплати за 2015р. - рахунок №45 від 07.07.2015р. на загальну суму 468 160,00грн., а також частково компенсаційні виплати за 2016р. в сумі 129980,00грн.

Таким чином, відповідачем за первісним позовом не в повному обсязі виконані зобов'язання щодо оплати компенсаційних виплат за 2016р.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем за первісним позовом не надано суду належних доказів своєчасного та повного виконання зобов'язань щодо виплати позивачу за первісним позовом компенсаційних виплат за 2016р. в сумі 431 810,03грн.

Проте, судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом були вчинені конклюдентні дії щодо погодження із змінами компенсаційних виплат у 2015р. та 2016р., а саме: оплата виставленого позивачем за первісним позовом рахунку №45 від 07.07.2015р. на загальну суму 468 160,00грн. без будь яких зауважень та заперечень; підписання Акту виконаних робіт №12 від 14.09.2017р. згідно якого загальна сума компенсаційних виплат за 2016р. складають 561 790,03 грн. без будь яких зауважень та заперечень; направлення на адресу позивача за первісним позовом листа №6 від 20.11.2017р. про намір сплатити виставлені рахунки зі сплати сум компенсаційних виплат за 2016 рік до в кінця грудня 2017 року; часткова оплата компенсаційних виплат за 2016р. в сумі 129980,00грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача за первісним позовом компенсаційних виплат за 2016р. в сумі 431 810,03грн. та задоволення позовних вимог в цій частині.

Також позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних в сумі 12351,00грн. та інфляційні нарахування в сумі 54163,27грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення 3% річних за період з 01.12.2016р. по 13.11.2017р. в розмірі 12351,00грн. та інфляційні за період з грудня 2016р. по листопад 2017р. в розмірі 54163,27грн.

Перевіривши правильність розрахунку 3% річних судом встановлено, що розмір 3% становить більшу суму, а саме 12951,29грн, тоді як позивачем заявлено вимоги про стягнення таких нарахувань у розмірі 12351,00грн.

Враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, тому загальний розмір 3% річних, які підлягають задоволенню складає 12351,00грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.01.18р. у справу №910/24266/16 вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Також, у вказаній постанові Верховним Судом з посиланням на Рекомендації Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних нарахувань (період: з грудня 2016р. по листопад 2017р.) судом встановлено, що розмір інфляційних нарахувань є більшим, а саме 58537,03грн, тоді як позивачем заявлено вимоги про стягнення таких нарахувань у розмірі 54163,27грн.

Враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, тому загальний розмір інфляційних нарахувань, які підлягають задоволенню складає 54163,27грн.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом здійснено за допомогою програмного забезпечення "Ліга Закон".

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст.76-79 ГПК України).

Згідно із ст.86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 431810,03грн. - основний борг; 12351,00грн. - 3% річних та 54163,27грн. - інфляційні нарахування.

Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача за первісним позовом щодо підстав та порядку збільшення позивачем за первісним позовом компенсаційних виплат по договору №13-м від 26.10.2011р. з наступних підстав.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що компенсаційна виплата може змінюватися, пропорційно зміні грошової оцінки земельної ділянки на підставі законодавчих і нормативно-правових актів України.

Як встановлено судом, згідно листа Міськрайонного управління у Слов'янському районі та м. Слов'янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області вх.01-18195 від 02.04.2018р. на виконання Указу Президента України від 10.10.1994р. №666 «Про невідкладні заходи по прискоренню земельної реформи в галузі сільськогосподарського виробництва» згідно постанови КМУ від 23.03.1995р. №213 «Про методику грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» станом на 1995 рік проведено грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення на території Слов'янського району Донецької області.

В подальшому щорічно на запити Слов'янського технікуму Луганського національного аграрного університету надавалась інформація щодо вартості 1 га сільськогосподарських угідь проведеної станом на 01.07.1995р. з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 1 січня поточного року.

Відповідно до ст. 289.2. Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за відповідною формулою.

Таким чином, зміна грошової оцінки земельної ділянки змінювалась в результаті індексації проведеної відповідно до приписів Податкового кодексу України, що не суперечить умовам договору та нормам чинного законодавства.

Стосовно заперечень відповідача за первісним позовом щодо ненадання детального розрахунку зміни компенсаційних виплат, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки детальний розрахунок вказаних виплат доданий до позовної заяви та міститься в матеріалах справи.

Щодо заперечень про зміну в односторонньому порядку сум компенсаційних виплат без укладання додаткової угоди, суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Ввідповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, особи, які вчиняють правочини, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

У пунктомі 6.6. договору сторони визначили, що компенсаційна виплата може змінюватися, пропорційно зміні грошової оцінки земельної ділянки на підставі законодавчих і нормативно-правових актів України.

Отже, обумовлена в договорі зміна компенсаційних виплат у разі зміни грошової оцінки земельної ділянки є за своєю правовою природою відкладальною обставиною, яку сторони узгодили під час укладання договору і яка не потребує в подальшому укладання додаткових угод.

Також, суд звертає увагу відповідача за первісним позовом, що застосування п.10.4 договору, яким встановлено, що зміни до договору вносяться за письмовою згодою сторін, до спірних правовідносин є помилковим, оскільки даний пункт є частиною розділу 10 договору, яким визначається термін дії договору та порядок його розірвання.

Таким чином, п.10.4 договору застосовується виключно до правовідносин, які стосуються питань пов'язаних з терміном дії договору та порядком його розірвання і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Розглянувши зустрічну позовну заяву про стягнення з відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 286712,27грн. на підставі ст.1212 ЦК України суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Між сторонами укладено договір про спільний обробіток землі (простого товариства) №13-м від 26.10.2011р., який за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність і відповідно до умов якого сторона - 1 (позивач за зустрічним позовом) щорічно до 01 грудня виплачує стороні - 2 (відповідач за зустрічним позовом) на реєстраційний казначейський рахунок: - дохід за результатами спільної діяльності.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначав позивач за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом безпідставно в односторонньому порядку змінена сума компенсаційної виплати, визначена в п.6.6. договору та виставлено рахунки на відновлення касових видатків у сумі 11 272,41грн. - 2014р. та 35 199,86грн. - 2015р. у зв'язку з чим відповідачем було здійснено оплати коштів без належної на то правової підстави протягом 2014р. - 2015р. в загальній сумі 286 712,00грн.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог за первісним позовом, суд з мотивів викладених вище, приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом суми компенсаційних виплат за 2015р. в сумі 240240,00грн.

Щодо оплати позивачем за зустрічним позовом рахунків за відновлення касових видатків у сумі 11 272,41грн. - 2014р. та 35 199,86грн. - 2015р., а всього 46472,27грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти в розмірі 11 272,41грн. - 2014р. та 35 199,86грн. - 2015р. є сумами земельного податку, який був сплачений відповідачем за зустрічним позовом за земельну ділянку яка була внесена останнім у вигляді внеску за договором №13-м від 26.10.2011р. за 2014р., 2015р.

В подальшому відповідачем за зустрічним позовом були виставлені рахунки позивачу за зустрічним позовом на вказані суми, які відповідно до прибутково касових ордерів №454 від 08.12.2014р. на суму 11 272,41грн. та №222 від 17.05.2015р. на суму 35 199,86грн. були сплачені позивачем за зустрічним позовом.

Згідно наявних в матеріалах справи актів звірки розрахунків наданих сторонами, вказані суми не включались до сплачених сум компенсаційних виплат за 2014р. та 2015р.

Відповідно до ст.ст.625, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що умовами договору №13-м від 26.10.2011р. не передбачено, обов'язку позивача за зустрічним позовом здійснювати компенсацію оплаченого відповідачем за зустрічним позовом земельного податку в розмірі 11 272,41грн. - 2014р. та 35 199,86грн. - 2015р.

Таким чином, виставлення позивачу за зустрічним позовом рахунків для оплати (компенсації) оплаченого земельного податку у 2014р. та 2015р. є безпідставним, оскільки умовами договору та нормами закону не передбачено обов'язку позивача за зустрічним позовом здійснювати такі платежи.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Згідно з статтею 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Суд зазначає, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК Українитільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Оскільки у позивача за зустрічним позовом не виникло правової підстави в силу закону чи будь-яких цивільних відносин із перерахування спірних коштів відповідачу за зустрічним позовом, а також враховуючи відсутність укладеної між сторонами угоди, умовами якої передбачалось би, що позивач сплачує податок на землю, а відповідач зобов'язується компенсувати ці витрати, суд приходить до висновку, що кошти сплачені позивачем за зустрічним позовом в розмірі 46472,27грн., сплачені без належної на то правової підстави.

Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом суми безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 46472,27грн. підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2018р. по справі №922/2661/16.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат згідно попереднього розрахунку наданого сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно п.2 ст.126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданого попереднього розрахунку відповідач за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) зазначає про понесені ним витрати на:

- юридично-консультаційні послуги в сумі 5000,00грн.;

- представництво інтересів в суді у даній справі в сумі 15000,00грн.;

- транспортні витрати в сумі 1500,00грн.;

- послуги ТБ «Мегаполіс» в сумі 500,00грн.;

- судовий збір за зустрічним позовом в сумі 4300,69грн.

Позивач за первісним позовом висловив заперечення проти заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, 03.04.18р. від відповідача за первісним позовом (позивача за зустріним позовом) надійшло клопотання про долученні до матеріалів справи акта приймання-передачі виконаних робіт №1 від 03.04.2018р. за договором про надання правової допомоги 1/3 від 09.01.2018р. та копія квитанції від 03.04.2018р. на суму 20000,00грн.

Відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.8 ст.80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вищевказане клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустріним позовом) не містять жодних підстав та обґрунтувань стосовно поважності причин не подання доказів до суду протягом підготовчого провадження.

Відповідно до п.9 ст.80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Доказів направлення вищевказаного клопотання з додатками відповідно до вимог п.9 ст.80 ГПК України суду також не надано.

З наведених обставин у суду відсутні правові підстави прийняти подане клопотання та додатки до нього в якості доказів по справі.

Дослідивши надані відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним позовом) протягом підготовчого провадження докази фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу суд встановив, що доказом, який підтверджує факт понесення витрат є копія квитанції про оплату консалтінгових послуг ТБ «Мегаполіс» в сумі 500,00грн.

Надаючи правову оцінку заявленим до стягнення витратам понесеним на оплату консалтінгових послуг ТБ «Мегаполіс» в сумі 500,00грн. суд зазначає, що вказані витрати не є витратами на професійну правничу допомогу, як їх визначив позивач за зустрічним позовом.

Згідно ст. ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частина 2 вказаної статті визначає, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вказані витрати понесені безпосередньо позивачем за зустрічним позовом, а не його адвокатом, крім того суду не надано доказів, що консалтінгові послуги ТБ «Мегаполіс» в сумі 500,00грн. були надані адвокатом.

Таким чином, вказані витрати не підлягають розподілу між сторонами по справі.

Згідно наданого попереднього розрахунку позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) зазначає про понесені ним витрати на:

- юридично-консультаційні послуги в сумі 3000,00грн.;

- представництво інтересів в суді у даній справі в сумі 6000,00грн.;

- вивчення матеріалів зустрічної позовної заяви 500,00грн.;

- судовий збір за зустрічним позовом в сумі 7478,87грн.

Дослідивши надані позивачем за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) документи в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов висновку, що останнім не надано суду доказів фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтвердили належними доказами фактично понесені витрати на правничу допомогу, а отже такі витрати не підлягають розподілу між сторонами по справі.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 180, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янського технікуму Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область до Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення 431810,03грн. - основний борг; 12351,00грн. - 3% річних та 54163,27грн. - інфляційні нарахування, задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича (АДРЕСА_1, 84122; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу «Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету» (вул. Свободи, буд. 23, м. Слов'янськ, Донецька область, 84112; ) основний борг у сумі 431810,03грн., 3% річних в сумі 12351,00грн., інфляційні нарахування в сумі 54163,27грн. та судовий збір в сумі 7474,87грн.

Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича, м.Слов'янськ, Донецька область до Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу "Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету", м.Слов'янськ, Донецька область про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 286712,27грн., задовольнити частково.

Стягнути з Луганського національного аграрного університету в особі відокремленого підрозділу «Слов'янський технікум Луганського національного аграрного університету» (вул. Свободи, буд. 23, м. Слов'янськ, Донецька область, 84112; ) на користь фізичної особи - підприємця Шестопалова Юрія Миколайовича (АДРЕСА_1, 84122; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) безпідставно отримані кошти в сумі 46472,27грн., судовий збір в сумі 697,08грн.

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

В судовому засіданні 03.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018р.

Суддя М.О. Лейба