ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2018 Справа № 905/2612/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом Слов'янської місцевої прокуратури, м.Слов'янськ Донецької області,

до відповідача-1 Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ Донецької області,

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Зозулі Юлії Панасівни, м.Слов'янськ Донецької області,

про визнання недійсним пункту рішення міської ради та п.1 додатку до рішення; визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту та повернення земельної ділянки,

за участю представників сторін:

від позивача: прокурор не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

Слов'янська місцева прокуратура, м.Слов'янська звернулася до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача-1 Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Зозулі Юлії Панасівни, м.Слов'янськ про: 1) визнання незаконним рішення Слов'янської міської ради №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. «Про внесення змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» та п.1 Додатку до рішення, яким передбачено укладення договору особистого строкового сервітуту на платне користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:019:0208 площею 0,0051 га за адресою: м. Слов'янськ, вул. Літературна, 1А) для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Слов'янської міської ради фізичній особі - підприємцю Зозуля Ю.П. на строк дії паспорту прив'язки (реєстраційний номер 99 виданий 10.11.2014); 2) визнання недійсним Договору особистого строкового сервітуту № б/н, укладеного 26.06.2015р. між Слов'янською міською радою та фізичною особою-підприємцем Зозуля Ю.П.; 3) зобов'язання фізичної особи - підприємця Зозулю Ю.П., ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), повернути земельну ділянку площею 0,0051 га, вартістю 7639 гри. 35 коп., кадастровий номер :01:019:0208 за адресою: м. Слов'янськ, вул. Літературна, 1А, привівши вказану земельну ділянку у попередній стан.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що рішенням відповідача1 №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. були внесені змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» та п.1 Додатку до рішення, яким було надано відповідачу2 в платне користування на умовах земельного строкового сервітуту земельну ділянку площею 0,0051га. В подальшому між відповідачами був укладений договір особистого строкового сервітуту б/н від 26.06.2015р., відповідно до якого відповідачу2 встановлений земельний сервітут. Однак, на думку прокурора, в даному випадку відповідачі мали укладати договір оренди земельної ділянки, у зв'язку з чим до таких правовідносин належить застосовувати законодавство про оренду землі. Всупереч вимогам ст.124 Земельного кодексу України, земельна ділянка була передана в користування без проведення торгів. З огляду на викладене, прокурор звернувся до суду з зазначеними позовними вимогами.

Відповідач1 у відзиві на позовну заяву №01.01-12/1842 від 11.12.2017р. просив суд відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що ним не доведено наявності будь-яких порушень при прийнятті рішення відповідача1 №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. та укладенні на його підставі договору строкового особистого сервітуту від 26.06.2015р. Як на правову підставу відповідач1 посилається на Земельний кодекс України, Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Мінрегіонбуду України №244 від 21.10.2011 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за №1330/20068.

В письмових поясненнях від 02.01.2018р. Відповідач2 вказує, що 10.11.2014р. Управлінням архітектури та містобудування Слов'янської міської ради їй було видано паспорт прив'язки для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Дем'яна Бєдного, 1а у м. Слов'янську. В подальшому, рішенням Слов'янської міської ради №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. були внесені змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» та було запропоновано Відповідачу2 укласти договір особистого строкового сервітуту. Зазначає, що тимчасова споруда розміщена відповідно до чинного законодавства.

В судове засідання 04.04.2018р. прокурор не з'явився, в попередніх судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача2 в судове засідання 04.04.2018р. не з'явився, в попередніх судових засіданнях висловлювався проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача2 в судове засідання 04.04.2018р. не з'явився, в письмових поясненнях від 02.01.2018р. відповідач2 просила суд розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2014р. Зозулею Юлією Панасівною було придбано у приватну власність торгівельний кіоск №28, не зв'язаний фундаментом з землею, тимчасово розташований по вул. Дем'яна Бєдного 1А, у м. Слов'янськ Донецької області на земельній ділянці земель комунальної власності Слов'янської міської ради площею 0,0051 га, кадастровий номер :01:019:0208 (а.с.43-46).

Договір 23.10.2014р. було посвідчено приватним нотаріусом Слов'янського нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. та зареєстровано в реєстрі за №3110.

10.11.2014р. на замовлення фізичної особи - підприємця Зозулі Юлії Панасівни управлінням містобудування та архітектури Слов'янської міської ради був виданий Паспорт прив'язки розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Дем'яна Бєдного 1А, у м. Слов'янськ Донецької області, дійсний до 10.11.2017р. (продовжений до 10.11.2018р.) (а.с.71).

Згідно з Рішенням Слов'янської міської ради №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. «Про внесення змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» Слов'янською міською радою, зокрема, було вирішено:

1) Пункт 13 Додатку до рішення міської ради від 25.10.2013 №16-L-6 «Про укладення договорів особистого строкового сервітуту» викласти у новій редакції;

2) Розірвати договір строкового особистого сервітуту від 17.02.2014, укладений між Слов'янською міською радою та фізичною особою-підприємцем Яшиною Надією Миколаївною, зареєстрований в Реєстраційній службі Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, запис у Державному реєстрі земель від 17.02.2014р. №4696804;

3) Укласти договір строкового особистого сервітуту з фізичною особою-підприємцем Зозулею Юлією Панасівною на строк дії паспорту прив'язки (реєстраційний № 99, виданий 10.11.2014) на платне користування земельною ділянкою площею 0,0051 га (кадастровий номер :01:019:0208) за адресою: м. Слов'янськ, вул. Дем'яна Бєдного, 1 А для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності;

4) Управлінню архітектури та містобудування Слов'янської міської ради (Кіяшко) забезпечити підготовку проекту вищезазначеного договору строкового особистого сервітуту (а.с. 24-25).

26.06.2015р. між Слов'янською міською радою та фізичною особою-підприємцем Зозулею Юлією Панасівною був укладений договір Строкового особистого сервітуту (далі - Договір), предметом якого є надання земельної ділянки кадастровий номер :01:019:0208, площею 0,0051 га, за адресою: м. Слов'янськ, вул. Дем'яна Бєдного, 1 А; вид права земельного сервітуту: тимчасова споруда (торгівельний павільйон) (а.с. 26-28).

Договір укладено строком до 10.11.2017р. Строк дії договору відповідає строку дії паспорту прив'язки (пункт 4. Договору).

Пунктом 5. Договору визначено, що плата за користування правом особистого строкового сервітуту вноситься Землекористувачем до міського бюджету р/р №0075, код платежу 13050500, отримувач платежу - міський бюджет м. Слов'янська, банк ГУДКСУ в Донецькій області, , МФО 834016 у розмірі 5% (згідно рішення міської ради від 13.02.2013 №15-ХХХІХ-6 «Про затвердження розмірів орендної плати за земельні ділянки на території Слов'янської міської ради у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок») від нормативної грошової оцінки, що складає 381,97грн. на рік.

В п.6. Договору зазначено, що обчислення розміру плати за користування правом особистого строкового сервітуту за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Згідно з п.8. Договору, розмір плати переглядається у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни нормативної грошової оцінки земель, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

в інших випадках, передбачених законом.

В п.10. Договору вказано, що земельна ділянка передається для розміщення тимчасової споруди дня провадження підприємницької діяльності.

Цільове призначення земельної ділянки: роздрібна торгівля та комерційні послуги (п.11. Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений відбитком печатки Слов'янської міської ради.

26.06.2015р. земельна ділянка за адресою: м. Слов'янськ, вул. Дем'яна Бєдного, 1 А, площею - 0,0051 га, була передана фізичній особі- підприємемцю Зозулі Юлії Панасівні за актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 29 оборот).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, від 15.01.2018р. № 110537618, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про реєстрацію за Фізичною особою-підприємцем Зозулєю Юлією Панасівною іншого речового права - право користування (сервітут) на земельну ділянку, площею 0,0051 га, кадастровий номер :01:019:0208, на підставі договору строкового особистого сервітуту (а.с. 101).

Як було встановлено судом, розпорядженням Слов'янського міського голови від 19.02.2016 № 53-р «Про перейменування вулиць, провулків, в'їздів та хутору м.Слов'янська» вулиця Дем'яна Бєдного перейменована на вулицю Літературна (а.с. 47).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 395 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сервітут є речовим правом на чуже майно, яке полягає у обмеженому користуванні чужим майном для задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом.

Статтею 98 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 статті 404 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Згідно з ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об'єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об'єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту є правом саме обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї земельної ділянки для обслуговування своєї земельної ділянки або іншій конкретно визначеній особі. Суб'єктами, що мають право вимагати встановлення земельного сервітуту, є власники або землекористувачі земельних ділянок.

Земельний сервітут може бути встановлений лише для задоволення певних потреб, які не можуть бути задоволені іншим шляхом, ніж встановлення сервітуту.

Відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб в користуванні земельною ділянкою іншим способом, ніж встановлення сервітуту.

Також, договором строкового особистого сервітуту не встановлено жодних обмежень у використанні чужої земельної ділянки.

Посилання відповідача на приписи ст.99 Земельного кодексу України та Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Мінрегіонбуду України №244 від 21.10.2011 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за №1330/20068, не приймаються судом, як належні обґрунтування встановлення сервітутних відносин, оскільки, зазначені норми регулюють ті випадки, коли існують обставини (в т.ч. пов'язані з технічними, інженерними ті іншими показниками), які обумовлюють неможливість доступу до іншої земельної ділянки або майна сервітуарія (користувача).

Так, наприклад, особистим сервітутом є доступ до підземних, наземних, повітряних комунікацій, повітряних ліній електропередач, розташованих відносно земельної ділянки, яка не належить власнику такого майна.

Відповідачами не доведено неможливості задовольнити потреби відповідача2 в інший спосіб, окрім встановлення сервітуту, виходячи з наступного.

Порядок передачі земельних ділянок в оренду визначений ст.124 ЗК України, відповідно до ч.2 якої, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Отже, виходячи з вищезазначеного, для підприємницької діяльності спірна земельна ділянка могла бути передана в оренду з дотриманням процедури визначеної законодавством.

За приписами ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Викладене вище свідчить, що рішення ради №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. «Про внесення змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» прийняте з грубим порушенням норм земельного законодавства, а отже, вимога прокурора щодо визнання незаконним цього рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України такими вимогами є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою для укладання договору особистого строкового сервітуту від 26.06.2015р. було рішення відповідача1 №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р., а оскільки судом задоволено позов в частині визнання незаконним зазначеного рішення, то, відповідно, підлягає задоволенню і вимога прокурора про визнання договору особистого строкового сервітуту від 26.06.2015р. недійсним.

Слід звернути увагу, що відповідно до ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Т.ч. не зважаючи на сплив строку дії договору особистого строкового сервітуту, вказаний правочин, в розумінні ч.1 ст.236 ЦК України є недійсним з моменту його укладання, а наслідки недійсності такого правочину за ч.2 ст.236 ЦК України визначаються судом недійсними на майбутнє.

Щодо позовних вимог прокурора в частині зобов'язання відповідача2 повернути спірну земельну ділянку, суд, з урахуванням вище викладеного та виходячи з приписів ст.216 ЦК України, також вважає зазначену вимогу обґрунтованою.

Позивач, вимогу про повернення спірної земельної ділянки не конкретизував на чию користь вона підлягає поверненню.

Проте, виходячи з того, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади, вона підлягає поверненню на користь відповідного органу місцевого самоврядування - Слов'янської міської ради.

При цьому, зауваження з боку відповідача2 на те, що дія паспорту прив'язки від 10.11.2014р. була продовжена до 10.11.2018р., не сприймається судом, як належна правова підстава користування земельною ділянкою, оскільки, оформлення зазначеного документу (паспорту прив'язки) не породжує права на землю та як вказано вище, правовідносини між Слов'янською міською радою та фізичною особою-підприємцем Зозулею Юлією Панасівною фактично є орендними правовідносинами, та мають реалізовуватися у відповідності до Закону України «Про оренду землі».

На вимогу суду доказів повернення земельної ділянки на користь Слов'янської міської ради не надано.

Як слід, враховуючи викладені обставини, вимога про повернення спірної земельної ділянки також підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на відповідача 1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Слов'янської місцевої прокуратури, м.Слов'янськ Донецької області, до відповідача-1 Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ Донецької області, до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця Зозулі Юлії Панасівни, м.Слов'янськ Донецької області, про визнання недійсним пункту рішення міської ради та п.1 додатку до рішення; визнання недійсним договору особистого строкового сервітуту та повернення земельної ділянки, - задовольнити повністю.

Визнання незаконним рішення Слов'янської міської ради №14-LХХVIII-6 від 27.05.2015р. «Про внесення змін до рішення Слов'янської міської ради від 25.10.2013р. №16-L-6 «Про укладання договорів особистого строкового сервітуту» та п.1 Додатку до рішення, яким передбачено укладення договору особистого строкового сервітуту на платне користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:019:0208 площею 0,0051 га за адресою: м. Слов'янськ, вул. Літературна, 1А) для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Слов'янської міської ради фізичній особі - підприємцю Зозуля Ю.П. на строк дії паспорту прив'язки (реєстраційний номер 99 виданий 10.11.2014).

Визнати недійсним Договір особистого строкового сервітуту № б/н, укладений 26.06.2015р. між Слов'янською міською радою та фізичною особою-підприємцем Зозулєю Юлією Панасівною.

Зобов'язати фізичну особу - підприємця Зозулю Юлію Панасівну, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_1), повернути Слов'янській міській раді (; 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, Соборна площа, б.2), земельну ділянку площею 0,0051 га, вартістю 7639грн. 35коп., кадастровий номер :01:019:0208 за адресою: м. Слов'янськ, вул. Літературна, 1А, привівши вказану земельну ділянку у попередній стан.

Стягнути з Слов'янської міської ради (; 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, Соборна площа, б.2), на користь прокуратури Донецької області (отримувач: прокуратура Донецької області; банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р: 6251, ) судовий збір в сумі 4800,00грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 04.04.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 10.04.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя О.М. Сковородіна