РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.04.2018Справа № 910/16927/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 8
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про стягнення 131 476, 97 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
Представники сторін:
від позивача::Півень Д.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:Кіщук Т.В. - представник за довіреністю;
від третьої особи:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 8 суми основного боргу в розмірі 223 087,16 грн., 3 % річних - 16 427,94 грн. та інфляційних втрат - 87 933,23 грн. відповідно до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №690084 від 01.09.1999 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також зупинено провадження у справі № 910/16927/17 до закінчення розгляду Вищим адміністративним судом України касаційних скарг Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі № 826/15733/15.

Згідно Постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2017 року, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 року у справі № 910/16927/17 скасовано в частині зупинення провадження у справі. Матеріали справи №910/16927/17 повернуто до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду справи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/43 від 05.01.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку із відпусткою судді Морозова С.М.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2018 року, матеріали справи № 910/16927/17 передані на розгляд судді Підченко Ю.О.

Розглянувши матеріали справи № 910/16927/17, господарський суд дійшов висновку, що справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження, оскільки вона є складною з огляду на наявні матеріали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

19.01.2018 року на адресу Господарського суду міста Києва від третьої особи надішли письмові пояснення по справ, відповідно до яких, останній просить розглядати справу з урахуванням наданих пояснень та за відсутності його представника.

05.02.2018 року через загальний відділ суду відповідач надав відзив на позовну заяву, а також відповідь на пояснення третьої особи.

У підготовчому судовому засіданні позивач звернувся із заявою про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що позивач змінює період виникнення заборгованість за договором №690084 від 01.09.1999 року, а саме з 01.10.2014 по 01.04.2015, що становить 62 552,85 грн. У підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 05.03.2018 року.

З огляду на те, що у судовому засіданні 05.03.2018 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що представники позивача та відповідача у даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 04.04.2018 року.

Безпосередньо у судовому засіданні 04.04.2018 року представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову, надав усні пояснення по суті спору, 19.03.2018 року долучив до матеріалів справи додаткові документи - примірник Акті звіряння розрахунків та докази його направлення на адресу відповідача.

У свою чергу, представник позивача проти позову заперечував посилаючись, зокрема, й на письмової пояснення на виконання ухвали суду від 05.03.2018 року.

Третя особа явку уповноважених представників у судове засідання 04.04.2018 року не забезпечила, проте, через загальний відділ діловодства суду від НКРЕКП надійшли додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що факт скасування постанови НКРЕКП від 03.03.2015 року № 613 у справі № 826/15733/15 не має значення для вирішення спору, оскільки вона діяла на момент вчинення правочину.

Судом було завершено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, проведено судові дебати відповідно до вимог процесуального законодавства.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.1999 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (далі - Публічне акціонерне товариство "Київенерго", постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку № 8 (далі - споживач) укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 690084 предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору, при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (далі Правил), нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Відповідно до п. п. 2.2.1., 2.3.1. Договору, постачальник зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах, згідно з Додатком 1 до договору, а споживач зобов'язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Нарахування споживачеві за теплову енергію здійснюється, відповідно до Звертання-доручення про укладення договору від 01.09.1999 та додатку 2 до договору - розрахунковим способом та по приладах обліку, за тарифами, встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

На підставі п. 9 Додатку 2 до договору споживач зобов'язався щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі тепло збуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ), та платіжну вимогу доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 10 Додатку 2 до договору споживач щомісячно:

- забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок КМДА;

- до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок постачальника згідно з його розрахунками.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, на думку позивача, що свої зобов'язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого за період з 01.10.2014 по 01.04.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка становить 62 552, 85 грн., що підтверджується звітними відомостями за тепло та теплоносій, обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно договору теплову енергію.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір № 690084 від 01.09.1999 за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов Договору за період з 01.10.2014 по 01.04.2015 позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 62 552, 85 грн. Факт здійснення позивачем поставки теплової енергії, її обсяги та вартість підтверджується доданими до позовної заяви обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку споживання теплової енергії та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно договору теплову енергію.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення взятих на себе за договором зобов'язань, оплату наданих позивачем послуг в строки, визначені договором, не здійснив, що підтверджується довідкою про стан розрахунків за спожиту теплоенергію за період з жовтня 2014 по січень 2018.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи, що відповідачем здійснювались оплати за отриману теплову енергію з простроченням, відповідачем нараховано до стягнення з останнього 3% річних в розмірі 6 019, 20 грн. та інфляційні втрати у розмірі 62 904, 92 грн.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

В розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. (п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, встановив, що він є арифметично вірним.

Що стосується доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у запереченнях на позовну заяву, відповідач зазначив, що з розрахунку ціни позову та Довідки про надходження коштів за спожиту теплову енергію позивача вбачається, що нарахування поведені в період з квітня 2015 року на підставі тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 року № 613 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ "Київенерго". Вказана постанова визнана нечинною з моменту прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 року у справі № 826/15733/15.

Однак, суд зазначає, що на момент нарахування відповідачу плати за спожиту теплову енергію постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 р. № 613 "Про встановлення тарифів на енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ "Київенерго", була чинною, а тому у відповідача був обов'язок та строки, визначені договором, для оплати вартості спожитої теплової енергії. Більше того, після зміни позивачем предмету позову, відповідно до положень ст. 46 ГПК України, період нарахування заборгованості - з 01.10.2014 по 01.04.2015.

Крім того, на період здійснення нарахувань 3% річних та інфляційних втрат постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 р. № 613 була чинною, а у відповідача був обов'язок сплатити вартість нарахованої спожитої теплової енергії. Жодних заперечень щодо вартості спожитої теплової енергії у спірний період відповідачем не заявлялось.

Суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до позивача в позасудовому та судовому порядку про зобов'язання останнього здійснити перерахування вартості спожитої теплової енергії, у зв'язку зі скасуванням постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 р. № 613.

Підсумовуючи вищенаведене суд задовольняє позов Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладають на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку № 8 (02156, м. Київ,вул. Братиславська, 20; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) борг за спожиту теплову енергію в розмірі 62 552, 85 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 62 904, 92 грн., 3% річних у розмірі 12 924, 95 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 972, 15 грн. Видати наказ.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4 662, 93 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення № від 06.09.2017 року, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи. Підставою повернення судового збору є рішення суду, затверджене гербовою печаткою.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко