ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.04.2018

Справа № 910/1727/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Шкурдової Л.М., розглянувши матеріали справи №910/1727/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дука-Транс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр»

про стягнення 152 007,21 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/1727/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дука-Транс» до товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» про стягнення 152 007,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 березня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір транспортного експедирування № 71/03-17Т, на виконання якого позивачем систематично надавались послуги транспортно-експедиційного обслуговування, загальна вартість яких склала 126 000,00 грн. Однак, відповідачем зобов’язання з оплати наданих йому послуг не виконано, у зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 152 007,21 грн., з яких 126 000,00 грн. основного боргу, 17 071,92 грн. пені, 1 996,00 грн. 3% річних та 6 939,29 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року у справі № 910/1727/18, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом. При цьому, правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк, сторони не скористались.

16.03.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач наявність у нього перед позивачем основного боргу визнав, в іншій частині проти позову заперечив, зазначивши про неможливість нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат, 3% річних та пені, у зв’язку з відсутністю у матеріалах справи доказів направлення йому актів наданих послуг та інших документів, які підтверджують перевезення вантажу. Відповідач зазначає, що обов’язок відповідача щодо здійснення розрахунку за надані послуги виникає протягом 10 банківських днів саме з моменту отримання документів, що підтверджують здійснення перевезення.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дука-Транс» (надалі – позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» (надалі – відповідач) було укладено договір транспортного експедирування № 71/03-17Т (далі – договір).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, експедитор (позивач) зобов’язується організовувати доставку автомобільним транспортом ввірених йому вантажів до пункту призначення у встановлений договором чи замовленням (додатком) строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (вантажоодержувачу), а замовник (відповідач) зобов’язується сплатити експедитору за перевезення вантажу встановлену плату (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна договору дорівнює сумарній вартості наданих експедитором та прийнятих замовником послуг, пов’язаних із перевезенням вантажу протягом дії цього договору.

Як передбачено п. 2.3 договору, плата за перевезення здійснюється після його фактичного виконання, протягом 10 банківських днів з моменту отримання документів, що підтверджують перевезення вантажу та факту підписання актів передачі-прийняття наданих послуг.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання умов договору позивачем систематично надавались послуги транспортно-експедиційного обслуговування, загальна вартість яких склала 126 000,00 грн., що підтверджується відповідними актами надання послуг, а саме:

-          актом № 114 надання послуг від 15 травня 2017 р. на суму 12 900,00 грн;

-          актом № 119 надання послуг від 26 травня 2017 р. на суму 27 000,00 грн.;

-          актом № 130 надання послуг від 11 червня 2017 р. на суму 22 000,00 грн.;

-          актом № 131 надання послуг від 12 червня 2017 р. на суму 4 500,00 грн.;

-          актом № 132 надання послуг від 12 червня 2017 р. на суму 12 600,00 грн.;

-          актом № 133 надання послуг від 14 червня 2017 р. на суму 4 800,00 грн.;

-          актом № 140 надання послуг від 16 червня 2017 р. на суму 42 200,00 грн.

Вказані акти оформлені належним чином та підписані повноважними представниками сторін.

Натомість, будь-які документи, які б підтверджували оплату відповідачем наданих позивачем послуг у матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, виходячи з відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем, останній визнає, що за ним обліковується заборгованість перед позивачем на суму 126 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем на суму 126 000,00 грн. належним чином підтверджено.

Також, позивачем здійснено нарахування 3 % річних в розмірі 1996,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 6939,29 та пені в розмірі 17 071,92 грн за загальний період з 30.05.2017 року по 30.12.2017 року на суму заборгованості, з виплати якої відповідачем допущено прострочення.

Частиною 2 статті 625 передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок позивача 3 % річних та інфляційних втрат, в зв’язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1996,00 грн та інфляційних втрат в розмірі 6939,29 грн.

Відповідно до п.4.5 договору, експедитор за порушення строків проведення платежів має право вимагати від замовника сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п.2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем сум, судом встановлено, що позивачем не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та здійснено нарахування пені понад встановлений шестимісячний строк.

За перерахунком, здійсненим судом в межах шестимісячного строку для нарахування пені за загальний період з 30.05.2017р. по 30.11.2017 року, сума пені складає 16 274,84 грн, в зв’язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 16 274,84 грн.

Доводи відповідача щодо не настання строку оплати здійсненого позивачем перевезення суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне. Так, умовами пункту 2.3 договору передбачено, що плата за перевезення здійснюється після його фактичного виконання, протягом 10 банківських днів з моменту отримання документів, що підтверджують перевезення вантажу та факту підписання актів передачі-прийняття наданих послуг. В матеріалах справи наявні підписані уповноваженими представниками сторін акти надання послуг, які підтверджують здійснення позивачем перевезення на замовлення відповідача, останній підтверджує наявність у нього заборгованості за надані позивачем послуги перевезення, в той час, як підписання відповідачем актів наданих послуг без зауважень свідчить про те, що останнім отримано від позивача документи на підтвердження здійснення перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 – 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Український дистрибуційний центр» (03115, м.Київ, пр-т. Перемоги, буд.121-В, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дука-Транс» (03186, м.Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5-А, оф. 317, ) 126 000 (сто двадцять шість тисяч) грн. 00 коп. – основний борг, 16 274 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн 84 коп – пені, 6 939 (шість тисяч дев’ятсот тридцять дев’ять) грн 29 коп – інфляційні втрати, 1996 (тисячу дев’ятсот дев’яносто шість) грн 00 коп – 3% річних та 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 15 коп – витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя                                 Шкурдова Л.М.

Дата складення повного рішення:13.04.18