ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.04.2018 Справа № 905/2048/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

секретар судового засідання Хадієва М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 85114, АДРЕСА_1)

про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 за нововиявленими обставинами

за позовом: Костянтинівської місцевої прокуратури (Ідентифікаційний код 25707002, адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Правобережна, буд. 260) в інтересах Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради (Ідентифікаційний код 30098218, адреса: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 260)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 85114, АДРЕСА_1)

про: стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів

за участю представників

від прокуратури: Хряк О.О. - службове посвідчення

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 (з урахуванням ухвали від 19.09.2016 про виправлення описки) частково задоволено позовні вимоги Костянтинівської місцевої прокуратури в інтересах Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради до фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича про стягнення заборгованості з внесення плати за тимчасове користування місцями для розміщення рекламних засобів.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича на користь Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради заборгованість у розмірі 40542,36 грн. (з яких: 38016,07 грн. - сума основної заборгованості з орендної плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами за період з 01.05.2014 по 31.03.2016, 2526,29 грн. - сума пені за прострочення платежу за період з 01.05.2014 по 31.03.2016).

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича на користь Прокуратури Донецької області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2016 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича на рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі № 905/2048/16 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі №905/2048/16 - без змін.

21.11.2016 господарським судом видано відповідні накази про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16.

До канцелярії суду 27.02.2018 від фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича надійшла заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16; скасувати рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 та відмовити у позові.

Вказана заява мотивована тим, що умовами договору № 52 від 14.09.2012 було визначено обов'язок орендодавця ознайомити орендаря з Порядком сплати, затвердженим рішенням міської ради від 28.09.2007 № 5-20-393, але дане зобов'язання протягом дії договору Управлінням комунального господарства Костянтинівської міської ради виконано не було.

Після винесення судом рішення та спливу строку дії договору, заявник самостійно звертався до Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради із запитом стосовно отримання копії рішення міської ради від 28.09.2007 № 5-20-393, та яке фактично ним отримано 29.01.2018 за супровідним листом № 10п вх5п.

Відповідно до п.1.4 Порядку № 5-20-393 від 28.09.2007 місце розташування рекламного засобу надається на умовах оренди, та відповідно до п.1.5 за нього сплачується орендна плата.

Тобто, виконавчим комітетом Костянтинівської ради самостійно визначено правові основи взаємодії підприємств міста, які надають послуги у сфері зовнішньої реклами з Управлінням комунального господарства. Твердження про певну спорідненість правового регулювання розглядуваних цивільно-господарських правовідносин сторін із орендними правовідносинами є хибним, оскільки Порядком плати № 5020-393 від 28.09.2007 Виконавчим комітетом Костянтинівської ради самостійно чітко визначено їх орендний характер та як наслідок закріплено договором № 52 від 14.09.2012.

На переконання заявника, факти, які викладені у зазначеному рішенні та порядку, мають істотне значення для вирішення справи, дозволяють повною мірою захистити та відновити порушені права заявника. Отримані дані не були встановлені судом при вирішенні спору по справі № 905/2048/16 та не були і не могли бути відомі заявнику раніше через вищевказані обставини.

На підтвердження своїх доводів заявником додано до заяви: запит на отримання публічної інформації від 24.01.2018, лист від 29.01.2018 № 10п вх№5п, рішення Костянтинівської міської ради від 28.09.2007 № 5/20-393 «Про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Костянтинівка» з додатками.

Ухвалою від 05.03.2018 розгляд заяви призначено на 11.04.2018; визначено прокурору та позивачу у строк не пізніше 06.04.2018 надати суду відзив на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами; явка представників сторін не вимагалась.

05.04.2018 на електронну адресу суду надійшов відзив Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради, в якому позивач вказує на те, що міркування відповідача не відповідають дійсності, оскільки посилання в п.1.1 Порядку № 5-20-939 від 28.09.2007 на Закон України «Про оренду державного та комунального майна» не робить правовідносини в сфері користування місцями для розміщення рекламних засобів відносинами в сфері оренди комунального майна. Фактично правовідносини між сторонами регламентуються спеціальними нормами Закону України «Про рекламу» і постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» № 2067 від 29.12.2003. При цьому, певна спорідненість правового регулювання правовідносин сторін, що є предметом даного судового розгляду із орендними правовідносинами щодо користування державним та комунальним майном не може бути підставою для застосування статей 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» навіть в порядку ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, оскільки в супереч умов застосування аналогії закону питання щодо стягнення плати за розміщення місць реклами унормовано спеціальними нормами цивільного законодавства і не потребує субсидіарного застосування норм про оренду в цій частині, що також узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеної у постанові від 07.04.2016 у справі № 905/3133/15. У зв'язку з цим позивач просить відмовити в задоволенні заяви відповідача та залишити в силі рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16.

Від прокуратури Донецької області також надійшов відзив від 04.04.2018 № 90-4880вих18, в якому викладені заперечення проти задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі № 905/2048/16 за нововиявленими обставинами, зі змістом аналогічним змісту відзиву позивача.

10.04.2018 на електронну адресу суду надійшли пояснення Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича, в яких останній наполягає на тому, оскільки між ним та позивачем укладено договір № 52 від 14.09.2012, який розроблений відповідно до Типового договору оренди, який в свою чергу є додатком до Порядку, тому на відповідача розповсюджується дія норм ст.7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» , яка скасовує орендну плату за користування державним та комунальним майном на період проведення антитерористичної операції для суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Крім того, зазначає, що він не має жодного відношення до справи № 905/3113/15 та рішень, які прийняті в межах даної справи судом.

В судовому засіданні, що відбулось 11.04.2018, прокурор підтримав заперечення проти задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича.

Заявник (Фізична особа-підприємець Годунов Євген Володимирович) та позивач своїх представників в судове засідання не направили.

Суд враховує, що явка представників сторін в судове засідання не вимагалась, тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника прокуратури, з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича та скасування рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 320 Господарського процесуального кодексу України Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи та прийнятті рішення від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 господарський суд Донецької області надавав оцінку доводам відповідача про застосування до спірних правовідносин норм ст.ст. 1, 6, 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", якими встановлено, що на період проведення антитерористичної операції скасовується орендна плата за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Зазначені посилання не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки скасування грошових зобов'язань щодо користування державним та комунальним майном на період проведення АТО стосується орендних правовідносин, тоді як спірні правовідносини між сторонами регламентуються спеціальними нормами Закону України "Про рекламу" і Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами" № 2067 від 29.12.2003р., відповідно до яких стягувана в межах цієї справи плата не є орендною.

При цьому, певна спорідненість правового регулювання розглядуваних правовідносин сторін, що є предметом даного судового розгляду із орендними правовідносинами не може бути підставою для застосування ст.7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" навіть в порядку ч.1 ст.8 Цивільного кодексу України, оскільки всупереч умов застосування аналогії закону питання щодо стягнення плати за розміщення місць реклами унормовано спеціальними норами цивільного законодавства і не потребує субсидіарного застування норм про оренду в цій частині.

До матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів стосовно того, що на час розгляду цього спору наявні підстави звільнення відповідача від обов'язку вносити плату за користування місцями розташування рекламних засобів, в передбачений договором строк.

Отже, у відповідача не було правових підстав для ухилення від виконання грошових зобов'язань перед позивачем зі здійснення визначених договором платежів.

Встановивши неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасного та повного внесення плати за користування місцями розташування рекламних засобів та враховуючи положення ст. 193 ГК України, ст.ст. 525,526 ЦК України, суд частково задовольнив позовні вимоги з урахуванням перерахунку пред'явлених до стягнення сум та стягнув з відповідача суми заборгованості з плати за тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами у розмірі 38 016,07 грн. - основна заборгованість, 2 526,29 грн. - сума пені.

Дане рішення було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку і залишено без змін.

На переконання суду, подані відповідачем у якості нововиявленої обставини рішення Костянтинівської міської ради від 28.09.2007 № 5/20-393 «Про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Костянтинівка» з додатками за своєю правовою природою є саме новими доказами. Відповідачем не доведено, що йому не були і не могли бути відомі зміст рішення Костянтинівської міської ради від 28.09.2007 № 5/20-393 «Про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Костянтинівка» з додатками, як і неможливість отримання відповідачем таких документів під час розгляду справи.

Крім того, такі докази в установленому порядку не спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Наведені у заяві Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича обставини не місять істотних даних для розгляду справи і врахування їх судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Відносини, які виникають з тимчасового користування місцем розташування рекламних засобів не мають ознак, притаманних відносинам у сфері оренди комунального майна, оскільки розміщення зовнішньої реклами проводиться за окремою процедурою, відмінною від процедури передачі в оренду комунального майна, на підставі дозволів, що надаються виконавчим комітетом відповідних рад у порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України; договір на тимчасове користування такими місцями укладається без проведення конкурсів, а сам об'єкт - місця розташування рекламних засобів - площа зовнішньої поверхні будівлі або споруди, елемента вуличного обладнання тощо - не входить до переліку об'єктів оренди, визначеного у статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відтак, положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо скасування орендної плати за користування комунальним майном для суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, до правовідносин сторін у справі, що розглядається, застосуванню не підлягають.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 13 та ч.1 ст. 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду Донецької області 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 та для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича, відсутні.

Керуючись статтями 73, 74, 76-80, 86, 233-235, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Годунова Євгена Володимировича про перегляд рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 за нововиявленими обставинами.

Рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 по справі № 905/2048/16 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів в порядку, встановленому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.04.2018.

Суддя Н.В. Величко