ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2018м. ДніпроСправа № 904/9278/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Гриценко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 89 573 грн. 30 коп. за договором кредитної лінії від 26.12.2011 № НКЛ-2009829

Представники:

від позивача Дорожнюк К.А., дов. №б/н від 07.02.2018, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

30.10.2017 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича заборгованість за договором кредитної лінії від 26.12.2011 № НКЛ-2009829 в сумі 89 573 грн. 30 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору кредитної лінії від 26.12.2011 № НКЛ-2009829 щодо своєчасного повернення банку суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 17.01.2018.

16.01.2018 позивач подав до суду заяву про уточнення прохальної частини позовної заяви, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Проскуренка Віктора Андрійовича на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № НКЛ-2009829 від 26.12.2011 станом на 03.10.2017 в розмірі 89 573 грн. 30 коп., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 33 328 грн. 98 коп.; суми заборгованості за процентами - 54 386 грн. 71 коп.; суми пені за несвоєчасне повернення процентів - 1 607 грн. 66 коп.; суми трьох відсотків річних від суми прострочених процентів - 249 грн. 95 коп.

17.01.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 17.01.2018, в якому відповідач зазначив, що відповідно до доданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним доктором, сальдо простроченої заборгованості (останній платіж відповідач здійснив 30.10.2013) виникло 01.11.2013. Таким чином, з 11.11.2013 після несплати відповідачем чергового платежу згідно графіку, позивач довідався про порушення свого права, і як наслідок розпочався відлік позовної давності тривалістю 3 роки, який закінчився 12.11.2016, а позовна заява подана позивачем до суду 26.10.2017, тобто більше ніж через 11 місяців після закінчення строку позовної давності передбаченого цивільним законодавством. У зв'язку із чим просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити АТ «Дельта Банк» в задоволенні позову до ФОП Проскуренко В.А. про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.

В порядку ст.. 216 ГПК України в судовому засіданні 17.01.2018 оголошено перерву до 19.02.2018.

02.02.2018 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що в 2015 році AT «Дельта Банк» звернулося до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Проскуренка В.А., як до майнового поручителя, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2009829 від 26.12.2011. 30.07.2015 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 216/4725/15-ц, а 07.04.2017 судом ухвалено рішення на користь банку. Однак, станом на 19.01.2018 рішення суду не виконане, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №111138299 від 19.01.2018. Відповідно до вказаної довідки право власності на предмет іпотеки досі зареєстровано за Проскуренко Віктором Андрійовичем.

19.02.2018 відповідач подав до суду заперечення від 19.02.2018, в яких зазначив, що пред'явлення AT «Дельта Банк» до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу позову до Проскуренко В.А. про звернення стягнення па предмет іпотеки шляхом передачі у власність не перериває строків позовної давності в даній справі, оскільки предметом спору в цій справі є стягнення заборгованості на підставі інших норм матеріального права, ніж ті, що були предметом розгляду в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не скористався своїм правом щодо звернення до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості (в зазначені законодавством строки - 3 роки з моменту виникнення заборгованості), то на даний час позовні вимоги банку не підлягають задоволенню, у зв'язку із закінченням строків позовної давності.

Ухвалою суду від 19.02.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 13.03.2018.

22.02.2018 позивач надав до суду пояснення від 21.02.2018, в яких зазначив, що в основі обґрунтування вимог за обома позовами АТ «Дельта Банк» лежать зобов'язання сторін за кредитним договором НКЛ-2009829 від 26.12.2011, умови якого не виконуються відповідачем, в наслідок чого і утворилася заборгованість. Як вбачається і тексту копії рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2017 по справі №216/4725/15-ц, АТ «Дельта Банк» в позові зазначає заборгованість станом на 18.05.2015. Проте, позов до суду банком подано лише 01.07.2015. Таким чином, на момент подання позову, грошові вимоги банку вже були заявлені не в повному обсязі і були частковими, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом банком не припинялося, продовжується досі і буде продовжуватися до моменту; повного погашення заборгованості. Навіть на момент ухвалення судом рішення 07.04.2017, заборгованість, яка зазначається в резолютивній частині рішення, була наведена лише станом на 24.10.2016. Тобто в частині нарахованих відсотків вона постійно зростала і зростає досі. Тому сумнівів стосовно того, що вимоги банку в позові були заявлені лише частково - немає. У відповідності до ст. 264 ЦК України, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, позовна давність переривається. Тому 01.07.2015, разом із поданням вище зазначеного позову лише з частиною вимог, на які має право АТ «Дельта Банк», відбулось переривання строку позовної давності.

Ухвалою суду від 13.03.2018 розгляд справи відкладений на 26.03.2018, у зв'язку з необхідністю надання позивачем витребуваних судом документів та неявкою відповідача в судове засідання.

Ухвалою суду від 26.03.2018 розгляд справи відкладено на 30.03.2018, У зв'язку з необхідністю надання позивачем витребуваних судом документів та неявкою представника відповідача.

30.03.2018 позивач надав до суду письмові пояснення щодо порядку та підстав нарахування пені й 3% річних, в яких, зокрема, зазначив, що період нарахування пені та 3% річних по кожному конкретному випадку порушення починається з першого числа місяця, наступного за звітним, а не з 11 числа, хоча відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати відсотки до 10 числа, наступного за звітним, оскільки таке нарахування здійснюється в зв'язку з тим, що кінцевий строк користування кредитом закінчився 25.12.2014 і кредит та відсотки повинні були бути погашеними саме до цієї дати. Тому всі відсотки, які нараховані після кінцевої дати користування кредитом, 25.12.2014, вже є простроченими і вважаються такими, строк оплати по яких настає відразу після їх нарахування, тобто на наступний день після їх нарахування. Іншими словами, порядок оплати відсотків до 10 числа місяця, наступного за звітним, застосовується лише до строкових відсотків. Всі відсотки, нараховані після 25.12.2014, коли позичальником вся заборгованість за Кредитним договором повинна була бути погашеною, є автоматично простроченими, оскільки нараховуються на прострочену суму кредиту поза межами кінцевої дати погашення заборгованості.

У судове засідання 30.03.2018 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час тат місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 (а.с. 16), прийнято рішення про ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , МФО 380236, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. № 36-Б, фактичне місцезнаходження: 01014, м. Харків, вул. Дружби народів, 38.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (а.с. 17), відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича, строком на 2 роки з « 05» жовтня 2015 року до « 04» жовтня 2017 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 619 від 20.02.2017 (а.с. 138) продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 включно. Продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу строком на 2 роки по 04.10.2019 включно.

26.12.2011 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Проскуренко Віктором Андрійовичем (позичальник) було укладено договір кредитної лінії НКЛ-2009829 (далі - договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 71600,00 гривень 00 копійок, який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (надалі за текстом - «Графік») зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до « 25» грудня 2014 року включно, надалі за текстом - "Кредит", на умовах визначених цим договором (п. 1.1. договору).

У випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п. п. 5.11.- 5.12. цього договору, плата за користування Кредитом встановлюється в розмірі 30 % (тридцять процентів) річних починаючи з дня невиконання зазначених зобов'язань. Підвищена плата за користування грошовими коштами в розмірі 30 % (тридцять процентів) річних діє до дня (включно) виконання умов п. п. 5.11.-5.12. цього договору. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.1. договору).

У разі прострочення кінцевого терміну повернення кредиту, який визначено в першому абзаці цього пункту договору, діюча на такий момент прострочення річна процентна ставка за цим договором збільшується на 20 (двадцять) одиниць та починає застосовуватись до взаємовідносин сторін за цим Договором починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном (днем) погашення заборгованості за кредитом по день фактичного погашення заборгованості за цим договором. При цьому сторони погодили, що зазначене збільшення розміру річної процентної ставки по цьому договору не потребує додаткового двохстороннього погодження та внесення відповідних письмових змін до цього договору (п. 1.1.2. договору).

Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші" в межах максимального ліміту заборгованості, зазначеного в п. 1.1. (п. 1.1.3. договору).

Кредит надається позичальнику на фінансування поточної діяльності (п. 1.2. договору).

Погашення всіх Траншів Кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п. 1.1., до 10 (десятого) числа місяця відповідно до графіку, на позичковий рахунок кредитора, зазначений у п. 2.1. цього договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п. 1.1., платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення Кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов'язаний сплатити платіж у наступний робочий день (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору забезпеченням позичальником виконання своїх зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим Договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам Кредитора та діючого законодавства України, про що укладаються відповідні договори, а саме :

Договір іпотеки квартири, загальною площею 63,15 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить Проскуренко Віктору Андрійовичу.

Видача кредиту на цілі, визначені п. 1.2. цього договору, проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника з позичкового рахунку, відкритого у кредитора, на поточний рахунок позичальника в гривні № 9829, відкритий в AT «Дельта Банк», МФО 380236, після оформлення застави згідно п.1.4. цього договору згідно письмових заяв позичальника відповідно до положень цього договору (п. 2.1. договору).

Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівкових коштів з позичкового рахунку позичальника в повній або частковій сумі кредиту (п. 2.2. договору).

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору (п. 2.3. договору).

Позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в за п. 1.1., або зміненої відповідно до п. п. 3.5. - 3.7., цього договору (п. 3.1. договору).

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 3.2. договору).

Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним на рахунок відкритий у кредитора (п. 3.3. договору).

Датою сплати позичальником процентів та комісій є день зарахування коштів на рахунок кредитора, вказаний в п. 3.3. цього договору (п. 3.4. договору).

Позичальник зобов'язується: забезпечити своєчасну оплату платежів, передбачених даним договором, належним чином виконувати свої зобов'язання за цим договором, а також за договорами передбаченими п. 1.4. цього договору.

У випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором, та/або умов іпотечного договору/договору застави, зазначених в п. 1.4. цього договору, та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. п. 1.1., 1.3. та 3.3. цього договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п. п. 8.3., 8.4. цього договору (п. 8.2. договору).

Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її надіслання кредитором за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору або адресою, повідомленою позичальником відповідно до п. 5.7. цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається кредитору відділенням зв'язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення (п. 8.3. договору).

У випадку невиконання позичальником зазначеної у п. 8.3. цього договору письмової вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним у строк, визначений в п. 8.3. договору, кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором кредитора, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договору іпотеки/застави чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим договором та/або пред'явити позов у відношенні позичальника та задовольнити свої вимоги, що випливають з цього договору, з будь-якого майна позичальника (п. 8.4. договору).

За прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три) проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п, п. 1.1., 1.3, 2.3., 2.5., 3.3., 3.8. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом (п. 9.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань (п. 11.5. договору).

Сторонами підписано та скріплено їх печатками додаток № 1 до договору «Графік зменшення максимального ліміту заборгованості» (а.с. 150), відповідно до якого:

Оплатити до:Ліміт, грн.Сума, на яку зменшується ліміт, грн.
26.12.201171 600,00
10.01.201269 600,002 000,00
10.02.201267 600,002 000,00
10.03.201265 600,002 000,00
10.04.201263 600,002 000,00
10.05.201261 600,002 000,00
10.06.201259 600,002 000,00
10.07.201257 600,002 000,00
10.08.201255 600,002 000,00
10.09.201253 600,002 000,00
10.10.201251 600,002 000,00
10.11.201249 600,002 000,00
10.12.201247 600,002 000,00
10.01.201345 600,002 000,00
10.02.201343 600,002 000,00
10.03.201341 600,002 000,00
10.04.201339 600,002 000,00
10.05.201337 600,002 000,00
10.06.201335 600,002 000,00
10.07.201333 600,002 000,00
10.08.201331 600,002000,00
10.09.201329 600,002 000,00
10.10.201327 600,002 000,00
10.11.201325 600,002 000,00
10.12.201323 600,002 000,00
10.01.201421 600,002 000,00
10.02.201419 600,002000,00
10.03.201417 600,002000,00
10.04.201415 600,002 000,00
10.05.201413 600,002 000,00
10.06.201411 600,002 000,00
10.07.20149 600,002000,00
10.08.20147 600,002 000,00
10.09.20145 600,002000,00
10.10.20143 600,002 000,00
10.11.20141 600,002 000,00
25.12.20140,001 600,00
Всього 71 600,00

На виконання умов договору, позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 71 600 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 47354984 від 26.12.2011 на суму 71 600 грн. 00 коп. (а.с. 26).

Відповідно до п. 1.3. договору погашення всіх Траншів Кредиту здійснюється з кінцевим терміном, зазначеним в п. 1.1., до 10 (десятого) числа місяця відповідно до графіку, на позичковий рахунок кредитора, зазначений у п. 2.1. цього договору. В місяці, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений в п. 1.1., платіж повинен бути сплачений позичальником не пізніше кінцевого терміну повернення Кредиту. У випадку, якщо день сплати платежу припадає на вихідний, святковий або календарний день, котрий у поточному місяці відсутній (29, 30 або 31 число), то позичальник зобов'язаний сплатити платіж у наступний робочий день.

Позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в за п. 1.1., або зміненої відповідно до п. п. 3.5. - 3.7., цього договору (п. 3.1. договору).

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 3.2. договору).

Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним на рахунок відкритий у кредитора (п. 3.3. договору).

Позивач зазначає, що відповідачем були порушені умови договору, а саме не дотримано графіку погашення кредиту та не виконано своїх зобов'язань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів, на підтвердження чого надав виписку по рахунку відповідача (а.с. 27-83).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку прострочена заборгованість за кредитом станом на 03.10.2017 складає 33 328 грн. 98 коп., заборгованість за нарахованими відсотками за період з 14.10.2014 по 01.10.2017 становить 54 386 грн. 71 коп.

За умовами п. 9.1. договору за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три) проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п, п. 1.1., 1.3, 2.3., 2.5., 3.3., 3.8. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

За розрахунком позивача до стягнення з відповідача підлягає пеня за несвоєчасне погашення відсотків у загальній сумі 1 607 грн. 66 коп. за період з 03.10.2016 по 02.10.2017.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 249 грн. 95 коп. за загальний період з 03.10.2016 по 02.10.2017р.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, а тому права та обов'язки сторін, що виникають при одержанні та поверненні кредиту, регулюються умови Договору та відповідними положеннями статей параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І розділу III Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Додатком № 1 до договору «Графік зменшення максимального ліміту заборгованості», встановлений графік погашення кредиту та визначений кінцевий термін повернення кредиту - 25.12.2014.

З урахуванням умов договору, строк повернення кредиту вважається таким, що настав.

Відповідач належним чином умови угоди та договору в частині своєчасного повернення кредиту не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 25.10.2016 по кредиту складає 33 328 грн. 98 коп.

Доказів повернення кредиту у сумі, яка підлягала поверненню, сплати процентів за неправомірне користування кредитом за спірний період у вказані сумі відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу та його суми не спростував.

З огляду на викладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 33 328 грн. 98 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 54 386 грн. 71 коп. простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відповідач у відзиві просить застосувати до правовідносин строки позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України) (п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу) (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз.1,2 п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 Про деякі питання практики застосування позовної давн6ості у вирішення господарських спорів за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане (п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів»).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу (ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане (п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів»).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 1, 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж з погашення кредиту здійснений відповідачем 08.07.2013.

Відповідно до Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості (а.с. 150) наступний платіж по кредиту повинен був здійснений до 10.08.2013.

Оскільки здійснений 08.07.2013 відповідачем платіж за кредитом був останнім, тобто після 08.07.2013 відповідач не здійснював погашення заборгованості по кредиту, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який мав бути здійснений черговий платіж відповідно до Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості, а саме: з 10.08.2013.

Враховуючи вищевикладене, позовна давність у вказаних правовідносинах спливає 10.08.2016 (10.08.2013 + 3 роки).

Як вбачається із матеріалів справи позивач з позовом до суду звернувся 30.10.2016, про що свідчить відбиток штемпеля канцелярії господарського суду в правому нижньому куті першої сторінки позовної заяви (а.с. 4).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 повернуто позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії від 26.12.2011 № НКЛ-2009829 в сумі 89 573 грн. 30 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задоволено. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 у справі № 904/9278/17 - скасовано. Матеріали справи № 904/9278/17 направлено на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

З урахуванням положень Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду). Якщо позовну заяву було повернуто, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням установленого порядку. В разі скасування ухвали господарського суду про відмову у прийнятті позовної заяви або про її повернення перебіг позовної давності переривається з дня первісного подання цієї заяви до суду (абз. 2, 3 п.4.4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів»).

Враховуючи вищевикладене, оскільки постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 про повернення без розгляду вищевказаної позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", днем подання до Господарського суду Дніпропетровської цієї позовної заяви слід вважати 30.10.2016.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ "Дельта Банк" за договором іпотеки № б/н від 26.12.2011 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2015 порушено провадження у справі № 216/4725/15-ц (а.с. 107-108).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2017 по справі № 216/4725/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості в сумі 75700,31 грн., з яких: заборгованість за кредитом 33 328,98 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 39982,57 грн.; заборгованість за пенею 2209,18 грн.; трьох процентів річних від суми прострочених процентів 179,58 грн. за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки з Проскуренко Віктора Андрійовича, а саме: квартиру № 57, що складається з трьох житловим кімнат, загальною площею 63,15 кв.м., в тому числі житловою площею 37,2 кв.м., що розташовані на шостому поверсі 9 поверхового житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Горького, будинок 5. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.1997 року (ААІ № 070431), посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. за реєстровим № 1493, зареєстрованого у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації від 19.03.1997 року, реєстраційний номер майна 12550952, про що зроблено відповідний запис № 346 в реєстрову книгу № 83П-346. Визнано за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" право власності на квартиру № 57, що складається з трьох житловим кімнат, загальною площею 63,15 кв.м., в тому числі житловою площею 37,2 кв.м., що розташовані на шостому поверсі 9 поверхового житлового будинку за адресою; Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Горького, будинок 5.

Норма ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України визначає підставою для переривання перебігу позовної давності пред'явлення позову до одного із кількох боржників.

Крім того, норма ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України встановлює, що перебіг позовної давності переривається пред'явленням позову до однієї особи, якщо предметом позову є лише частина вимоги. З викладеного випливає можливість подовження строку позовної давності шляхом пред'явлення лише частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов'язання припускається можливість виокремлення такої частини. Також необхідно мати на увазі, що частиною вимоги у будь-якому випадку є вимога про відшкодування збитків, сплата трьох відсотків річних за грошовим зобов'язанням (ст. 625 ЦК), а також сплата неустойки (штрафу, пені), якщо вони передбачені законом або договором.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позичальником за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011 та іпотекодавцем за договором іпотеки № б/н від 26.12.2011 є одна особа, а саме Фізична особа-підприємець Проскуренко Віктор Андрійович, то господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011 (відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2017 по справі № 216/4725/15-ц) є частиною заявленої цим позовом вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011, яка за характером зазначеного зобов'язання може бути відокремлена.

Таким чином, пред'явлення позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011 шляхом передачі у власність АТ "Дельта Банк" за договором іпотеки № б/н від 26.12.2011 в розумінні ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України, є переривання перебігу позовної давності для звернення до суду Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за захистом своїх прав порушених внаслідок неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем Проскуренко Віктором Андрійовичем своїх зобов'язань за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011.

Як вказано вище, днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Позивач на підтвердження доказу направлення позовної заяви до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надав до суду копію фіскального чеку та реєстр № 1Н від 30.06.2015 поштових відправлень датованих 01.07.2015 (а.с. 103-106),

Враховуючи вищевикладене, перебіг позовної давності для звернення до суду Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" за захистом своїх прав, порушених внаслідок неналежного виконання Фізичною особою-підприємцем Проскуренко Віктором Андрійовичем зобов'язань за кредитним договором № НКЛ -2009829 від 26.12.2011 є перерваним 01.07.2015.

За приписами ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, позовна давність у вказаних правовідносинах спливатиме 02.07.2019, що свідчить про те, що банк звернувся до господарського суду із даним позовом в межах строку позовної давності.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Перевіривши розрахунок пені та 3% річних, судом встановлено, що розрахунок виконано неправильно.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню та 3 % річних на прострочені проценти нараховані за кожен місяць окремо за загальний період з 03.10.2016 по 02.10.2017.

Відповідно до п. 3.3. договору сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним на рахунок відкритий у кредитора.

Господарський суд зазначає, що період нарахування пені та 3% річних по кожному конкретному випадку порушення починається з першого числа місяця, наступного за звітним, а не з 11 числа.

Позивач подав до суду пояснення, в яких зазначив, що таке нарахування здійснюється у зв'язку з тим, що кінцевий строк користування кредитом закінчився 25.12.2014 і кредит та відсотки повинні були бути погашеними саме до цієї дати. Тому всі відсотки, які нараховані після кінцевої дати користування кредитом, 25.12.2014р., вже є простроченими і вважаються такими, строк оплати по яких настає відразу після їх нарахування, тобто на наступний день після їх нарахування. Іншими словами, порядок оплати відсотків до 10 числа місяця, наступного за звітним, застосовується лише до строкових відсотків. Всі відсотки, нараховані після 25.12.2014, коли позичальником вся заборгованість за кредитним договором повинна була бути погашеною, є автоматично простроченими, оскільки нараховуються на прострочену суму кредиту поза межами кінцевої дати погашення заборгованості.

Господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1. договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 71600,00 гривень 00 копійок, який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого Графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно Додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (надалі за текстом - «Графік») зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до « 25» грудня 2014 року включно, надалі за текстом - "Кредит", на умовах визначених цим договором.

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору (п. 2.3. договору).

Згідно із п. 3.1. договору позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в за п. 1.1., або зміненої відповідно до п. п. 3.5. - 3.7., цього договору.

Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту (залишок заборгованості за кредитом), починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним на рахунок відкритий у кредитора.

З вищенаведеного вбачається, що до дня повного зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, позичальник є таким що користується кредитними коштами.

Як встановлено судом, позичальник, в порушення умов договору, кредит в розмірі 33 328 грн. 98 коп. не повернув, тобто до моменту сплати цих коштів на рахунок кредитора фактично ними користується.

З аналізу вказаних вище пунктів договору вбачається, що нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а п. 3.3. договору встановлено, що сплата відсотків здійснюється щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним.

Тобто наведеними пунктами договору чітко визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються на фактичну кількість днів користування кредитом та встановлено порядок їх сплати, а саме: не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним.

Господарський суд наголошує, що ані чинним законодавством, ані спірним договором не передбачений інший порядок сплати відсотків після кінцевої дати користування кредитом або автоматичного прострочення виконання зобов'язання з оплати відсотків, які нараховуються на прострочену суму кредиту.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені та 3% річних по кожному конкретному випадку порушення відповідачем зобов'язання зі сплати процентів, повинен починатися з 11 числа місяця, наступного за звітним.

Також, як зазначено вище, відповідач у відзиві просить застосувати до правовідносин строки позовної давності.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України) (п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором) (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів»).

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач починає нараховувати пеню на заборгованість зі сплати процентів, які нараховані за вересень 2016 року.

Таким чином, нараховані за вересень 2016 року проценти повинні бути сплачені у строк до 10.10.2016 включно. Прострочення виконання зобов'язання з оплати процентів нарахованих за вересень 2016 року починатиметься з наступного дня - з 11.10.2016.

Як встановлено судом, позовна заява подана позивачем до суду 30.10.2017.

Таким чином відповідно до п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів» заявлена в межах позовної давності буде пеня, яка нарахована з 30.10.2016 (рік до дня подання позову).

З огляду на викладене, пеня на заборгованість зі сплати процентів, які нараховані за вересень 2016 року повинна нараховуватись з 30.10.2016.

Відповідно до здійсненого судом розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 1 484 грн. 43 коп. та 3% річних у розмірі 238 грн. 40 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання, чим порушив умови укладеного із позивачем кредитного договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 33 328 грн. 98 коп. заборгованості за кредитом; 54 386 грн. 71 коп. заборгованості за процентами; 1 484 грн. 43 коп. пені за несвоєчасне повернення процентів; 238 грн. 40 коп. 3% річних від суми прострочених процентів - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Проскуренко Віктора Андрійовича (50072, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) 33 328 грн. 98 коп. (тридцять три тисячі триста двадцять вісім грн. 98 коп.) заборгованості за кредитом; 54 386 грн. 71 коп. (п'ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість грн. 71 коп.) заборгованості за процентами, 1 484 грн. 43 коп. (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири грн. 43 коп.) пені за несвоєчасне повернення процентів; 238 грн. 40 коп. (двісті тридцять вісім грн. 40 коп.) трьох відсотків річних від суми прострочених процентів, 1 597 грн. 59 коп. (одну тисячу п'ятсот дев'яносто сім грн. 59 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 06.04.2018