УХВАЛА

10 квітня 2018 року м. Харків Справа №913/34/15

Провадження №27/913/34/15

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

секретар судового засідання Сокрута Н.М.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №39558 від 26.03.2018 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №913/34/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто», м. Сєвєродонецьк

про стягнення 101356,21 грн.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув;

від заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»: Іванісов Є.М., довіреність №632 від 02.06.2017.

в с т а н о в и в:

Господарським судом розглядалась справа №913/34/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто» про стягнення 101356,21 грн.

Рішенням від 09.06.2015 позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у справі №913/34/15 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Авто» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 67940,43 грн. заборгованості за кредитом, 18539,36 грн. заборгованості за відсотками, 13876,42 грн. пені, 1000,00 грн. штрафу, 2027,20 грн. судового збору.

На виконання рішення Господарським судом Луганської області видано наказ від 22.06.2015 №913/34/15.

30.03.2018 до Господарського суду Луганської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» №39558 від 26.03.2018, в якій заявник просить суд замінити стягувача у справі №913/34/15 - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В обґрунтування поданої заяви, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зазначило, що Господарським судом Луганської області ухвалено рішення за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Омега-Авто» про стягнення суми боргу за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто заборгованість в сумі 101356,21 грн. та судовий збір в сумі 2027,20 грн.

Як зазначає заявник, 23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Омега-Авто», перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Також, 23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.03.2018 заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передано на розгляд судді Лісовицькому Є.А.

Ухвалою суду від 30.03.2018 заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прийнято та призначено до розгляду на 10.04.2018 о 10 год. 15 хв.

У судове засідання 10.04.2018 прибув представник заявника.

Інші учасники правом на участь в судовому засіданні 10.04.2018 не скористались.

Оцінивши надані докази і доводи представника заявника, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з огляду на наступне.

Згідно з ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як вже зазначалось, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в своїй заяві посилається на те, що 23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (клієнт) та ПАТ «Вектор Банк» (фактор) укладено Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Омега-Авто», перейшло до ПАТ «Вектор Банк». Крім того, як зазначає заявник, 23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (фактор) був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договори факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 23.08.2016 містять аналогічні за змістом умови.

Так, згідно з п. 2.1 договорів, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов'язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 2.2 договорів, загальний розмір прав вимоги визначений в реєстрі кредитних операцій до відступлення на дату укладання договору. Розмір прав вимоги, що відступається згідно умов даного договору на дату відступлення прав вимоги, фіксується в реєстрі відступлення прав вимоги. Відступлення фактору зазначених в реєстрі кредитних операцій до відступлення (Додаток №1 до договору) прав вимоги відбувається в дату відступлення прав вимоги за умовами виконання фактором умов по оплаті згідно п. 3.1. договору та з моменту підписання сторонами реєстру відступлення прав вимоги (форма згідно Додатку №2 до договору) сторони погодили, що реєстр відступлення прав вимоги підписується сторонами не пізніше 5 (п'яти) робочих днів з дати підписання договору та реєстру кредитних операцій до відступлення.

У п. 3.1 договорів сторони зазначили, що фактор зобов'язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами протягом 3 (трьох) робочих днів з дати укладання цього договору сплатити клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Згідно з пп. 4.1 п. 4 договорів після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов'язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання - передачі за формою, наведеною у додатку №3 до договору. Приймання - передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за адресою клієнта: м. Київ, вул. Лєскова, 9. Передача документації щодо договорів забезпечення і поручителів, здійснюється сторонами в день укладення договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення відповідно до умов, погоджених сторонами в таких договорах.

Відповідно до пп. 4.2 п. 4 договорів сторони спільно вживають заходів щодо здійснення повідомлення позичальників про відступлення прав вимоги.

Суд звертає увагу заявника, що згідно умов договорів факторингу, дата відступлення права вимоги є дата підписання відповідного Реєстру відступлення прав вимоги та внесення загальної суми фінансування по кожному договору. Водночас, заявник надав суду витяги з Реєстру відступлених прав вимоги та Реєстру боржників, в яких не міститься жодної дати.

Заявником в якості доказів надані копії зазначених договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, витяги з реєстру відступлення прав вимоги до договору між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» та з Реєстру боржників до договору між ПАТ «Вектор банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а також копію платіжного доручення №1838994 від 23.08.2016 на суму 4444000 грн. 00 коп. на підтвердження проведення товариством оплати згідно п. 3.1 договору, укладеного з ПАТ «Вектор Банк».

Господарський суд Луганської області для всебічного розгляду даної заяви, з метою підтвердження факту укладання договорів факторингу, на які посилається заявник, ухвалою від 30.03.2018 зобов'язав заявника надати для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів, зокрема, Договорів факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016 разом з усіма додатками, докази оплати згідно п. 3.1 Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 23.08.2016, а також докази відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Луганської області №913/34/15 від 22.06.2015. Крім того, оскільки заявником надано суду лише витяги з Реєстру відступлених прав вимоги до Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Реєстру боржників до Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Вектор Банк», суд зобов'язав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надати оригінали вищевказаних реєстрів, а не їх витягів.

Також, суд зобов'язав ПАТ «Вектор Банк» надати до суду оригінал Договору факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» разом з усіма додатками - для огляду в судовому засіданні.

Вимоги суду не виконанні, у зв'язку з чим, суд не може надати належної правової оцінки укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», а також між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» договорами.

Суд звертає увагу заявника, що до матеріалів заяви заявником не додано підписаного акту приймання-передачі документації за формою, наведеною у додатку №3 до договору, ані реєстру відступлених прав вимоги, ані підписаного сторонами реєстру кредитних операцій до відступлення, в тому числі не надано доказів здійснення повідомлення позичальників про відступлення прав вимоги.

Крім того, слід зазначити, що умови договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Райффазейн Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», та договору факторингу б/н від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не містять посилання про перехід право грошової вимоги саме за договором овердрафту №015/304007/0111190 від 30.05.2013.

Доказами, відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявник всупереч приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не довів суду безспірний факт переходу права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» за договором факторингу від 23.08.2016 та від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 23.08.2016, а відтак не довів наявність підстав для заміни сторони її правонаступником.

За таких обставин, у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 234, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №39558 від 26.03.2018 про заміну сторони виконавчого провадження у справі №913/34/15 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 10.04.2018 у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 16.04.2018.

Суддя Є.А. Лісовицький