ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

02.04.2018

Справа № 910/3353/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» про забезпечення позову у справі №910/3353/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» до Закритого акціонерного товариства «РТХ-Логістик» про стягнення 2630742,94 російських рублів, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» про стягнення 2630742,94 російських рублів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2018 відкрито провадження у справі №910/3353/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Разом з тим, ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2018 частково задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та з метою забезпечення позову на період розгляду справи, в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 2630742,94 російських рублів (що еквівалентно 1215113,86 грн. станом на 23.03.2018, відповідно до офіційного курсу НБУ) накладено арешт на належне Закритому акціонерному товариству «РТХ-Логістик» (115432, Російська Федерація, м. Москва, просп. Андропова, буд. 18, корп. 1, кімн.41, прим. XV; код 466) майно в тому числі, але не виключно, на залізничні вагони №76671841, №76669431, №76669522, №76671957, №76672047, №76672260, №76673078, №76673813, №76673938, №76677566, №76678069, №76669373, №76671403, №76672575, №76672823, №76673201, №76673243, №76673268, №76673359, №76673854, №76673912, №76674019, №76674050, №76674126, №76678259, №76678267, №76682715, №76677541, №76678242, №76672179, №76672518, №76672682, №76672914, №76672948, №76673953, №76678465, №76677517, №76678127, №51895308, №76672310, №76672955, №76673821, №76673870, №76677319, №76678382, №76681659, №76681709, №76682764, №76682772, №76672088, №76677442, до набрання законної сили рішенням у справі.

30.03.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» надійшла заява про виття додаткових заходів забезпечення позову, в якій заявник просить суд додатково накласти арешт на 26 залізничних вагонів, які є власністю Закритого акціонерного товариства «РТХ-Логістик», які знаходяться на території України та передати їх на зберігання ПАТ «Укрзалізниця» до повного виконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва у цій справі; заборонити ПАТ «Укрзалізниця» здійснювати перевезення (переміщення) залізничних вагонів за межі України які є власністю ЗАТ «РТХ-Логістик»; заборонити Державній фіскальній службі України та її підрозділам (митницям та митним постам) здійснювати митне оформлення та надання дозволу на переміщення залізничних вагонів за межі України які є власністю ЗАТ «РТХ-Логістик» до повного виконання відповідачем рішення господарського суду міста Києва у цій справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, судом встановлено, що предметом спору між сторонами у даній справі є стягнення з відповідача пені в розмірі 2630742,94 російських рублів, що виникла у зв’язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору №536-ТЭО від 10.11.2016 на надання транспортно-експедиційних послуг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2018 у справі №910/3353/18 в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 2630742,94 російських рублів (що еквівалентно 1215113,86 грн. станом на 23.03.2018, відповідно до офіційного курсу НБУ) накладено арешт на належне відповідачу майно, в тому числі, але не виключно, на 51 залізничний вагон, який належить відповідачу.

У поданій до суду заяві позивач зазначає, що станом 29.03.2018, належні відповідачу залізничні вагони у кількості 23 одиниць, які зазначені у переліку вагонів на які ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2018 накладено арешт, залишили територію України, проте за даними Філії «ГІОЦ «Укрзалізниця», на території України станом на 29.03.2018 додатково знаходяться або прямують до України транзитом 26 залізничних вагонів, що належать відповідачу.

На підставі викладеного позивач просить вжити додаткових заходів забезпечення позову та накласти арешт додатково на 26 залізничних вагонів, які є власністю Закритого акціонерного товариства «РТХ-Логістик».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд зазначає, що ухвалою господарського суду міста Києва 23.03.2018 у справі №910/3353/18 було накладено арешт в тому числі, але не виключно, на належні відповідачу залізничні вагони в межах суми заявлених позовних вимог.

Проте, повторно звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником не надано суду жодних доказів, на підтвердження того, що залізничні вагони відповідача, які на момент пред’явлення розглядуваної заяви залишаються на території України, не покриють суму заявлених позовних вимог у розмірі 2630742,94 російських рублів (що еквівалентно 1215113,86 грн. станом на 23.03.2018, відповідно до офіційного курсу НБУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки позивачем не надано доказів, що належні відповідачу вагони, які перебувають на території України не покриють суму заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги заявника наведені у заяві про забезпечення позову є необґрунтованими та не співмірними із позовними вимогами останнього, відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2018 накладено арешт на майно боржника, в тому числі, але не виключно, на належні відповідачу вагони, в межах суми заявлених позовних вимог.

Таким чином, державний виконавець в ході виконання вказаної ухвали суду, у разі виявлення, що належних відповідачу вагонів, які зазначені в ухвалі суду про забезпечення позову, недостатньо для покриття суми заявлених позивачем позовних вимог, останній не позбавлений права накласти арешт, на додатково виявлене державним виконавцем в ході здійснення виконавчих дій майно боржника, в межах суми заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиційна компанія «Енерготранс» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Дата підписання 02.04.2018.

Суддя Я.В. Маринченко