ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/177/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: дочірнього підприємства "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро", 77000, Івано-Франківська область, Рогатинський район, м.Рогатин, вул. Галицька, 128,

до відповідача: фізичної особи-підприємця Кучерак Марії Данилівни, АДРЕСА_1,

про стягнення коштів в сумі 30911 грн. 05 коп.,

за участю:

від позивача: представники не з"явилися,

від відповідача: представники не з"явилися,

встановив:

дочірнє підприємство "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Кучерак Марії Данилівни про стягнення коштів в сумі 30911 грн. 05 коп., в тому числі: 17038 грн. 35 коп. основного боргу, 8519 грн. 18 коп. штрафу, 170 грн. штрафу, 1700 грн. штрафу, 1147 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 2335 грн. 80 коп. 30 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки № 22/05/2017 від 23.05.2017 відповідачем не оплачено кошти за отриману продукцію.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 12.04.2018.

Представники сторін, в судове засідання 12.04.2018, не з"явилися.

За таких обставин, враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

23.05.2017 між дочірнім підприємством "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (Продавець) та фізичною особою-підприємцем Кучерак Марією Данилівною (Покупець) укладено договір поставки № 22/05/2017 (далі Договір), за умовами якого Продавець зобов"язується передати у власність м"ясо та/або м"ясні вироби (Продукція), в асортименті, згідно прайс-листа Продавця, а Покупець прийняти та сплатити згідно умов цього Договору (п. 1.1. Договору).

Всього позивачем поставлено відповідачу продукції на загальну суму 77974 грн. 63 коп., з яких оплачено 60936 грн. 28 коп.

Відповідачем не сплачено в повному розмірі кошти за видатковими накладними № АВ-МЯ/00007232/17 від 12.08.2017, № АВ-МЯ/00007673/17 від 24.08.2017, № АВ-МЯ/00008335/17 від 14.09.2017, в сумі 17038 грн. 35 коп.

Позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 10/02 від 01.02.2018 про погашення заборгованості в розмірі 28493 грн. 65 коп. Дочірнім підприємством "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" відповіді на претензію не отримано, заборгованість підприємству не оплачено.

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача становить 30911 грн. 05 коп., в тому числі: 17038 грн. 35 коп. основного боргу, 8519 грн. 18 коп. штрафу (ч. 2 п. 7.2. Договору), 170 грн. штрафу (ч. 3 п. 7.2. Договору), 1700 грн. штрафу (ч. 4 п. 7.2. Договору), 1147 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 2335 грн. 80 коп. 30 % річних (п. 5 Угоди про реструктуризацію заборгованості від 02.01.2018).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались позивачем суду в якості доказів невиконання відповідачем зобов"язань за Договором через порушення умов останнього, є письмовими доказами невиконання відповідачем зобов"язань, взятих ним, відповідно до Договору.

Відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості згідно умов договору поставки № 22/05/2017 від 23.05.2017 в сумі 30911 грн. 05 коп., в тому числі: 17038 грн. 35 коп. основного боргу, 8519 грн. 18 коп. штрафу, 170 грн. штрафу, 1700 грн. штрафу, 1147 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 2335 грн. 80 коп. 30 % річних, є обгрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов дочірнього підприємства "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" до фізичної особи-підприємця Кучерак Марії Данилівни про стягнення коштів в сумі 30911 грн. 05 коп. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кучерак Марії Данилівни, АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь дочірнього підприємства "М"ясопереробний комплекс "Росана" товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро", 77000, Івано-Франківська область, Рогатинський район, м.Рогатин, вул. Галицька, 128, (ідентифікаційний код 30086815), заборгованість згідно умов договору поставки № 22/05/2017 від 23.05.2017 в сумі 30911 (тридцять тисяч дев"ятсот одинадцять) грн. 05 коп., в тому числі: 17038 (сімнадцять тисяч тридцять вісім) грн. 35 коп. основного боргу, 8519 (вісім тисяч п"ятсот дев"ятнадцять) грн. 18 коп. штрафу, 170 (сто сімдесят) грн. штрафу, 1700 (тисячу сімсот) грн. штрафу, 1147 (тисячу сто сорок сім) грн. 72 коп. інфляційних втрат, 2335 (дві тисячі триста тридцять п"ять) грн. 80 коп. 30 % річних, 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.04.2018

Суддя Деделюк Б.В.