ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2018 Справа № 905/441/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (Ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1а)

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815 адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Кірова, буд. 22)

про: стягнення 4 540,89 грн.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2О довіреність № ББУ/ДУ215/ВП/17 від 11.12.2017

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність № 5299 від 01.11.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця вартості нестачі вантажу у сумі 4 540,89 грн. (чотири тисячі п"ятсот сорок гривень 89 коп.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не забезпечив збереження вантажу, прийнятого до перевезення за залізничною накладною № 51602506 від 24.08.2017 у вагоні № 60832201 та за залізничною накладною № 44007482 від 23.08.2017 у вагоні № 60631876, про що складено комерційні акти № 492006/71 та № 491003/100, тому відповідач має відшкодувати позивачу фактично заподіяну шкоду у вигляді вартості втраченого вантажу.

Нормативно вимоги обґрунтовано положеннями ст.ст. 174, 193, 224, 225, 306-308 Господарського кодексу України, ст. 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 110, 113-115, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 23, 26 Закону України "Про залізничний транспорт".

На підтвердження позовних вимог надано суду: розрахунок позовних вимог, комерційні акти № 492006/71 від 26.08.2017 та № 491003/100 від 29.08.2017, залізничні накладні № 51602506 від 24.08.2017 та №44007482 від 23.08.2017, довідку ТОВ "ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ" від 07.12.2017 № 12-1162 про відсутність у штаті підприємства посади головного бухгалтера, довідку ТОВ "ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ" про вартість вантажу.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмовому відзиві №2022/237 від 23.03.2018. Зокрема, посилаючись на не надання позивачем належних доказів отримання збитків у пред"явленому розмірі, а саме: відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу.

Дослідивши матеріали, встановивши обставини справи та надані сторонами докази, суд важає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.08.2017 зі станції Добропілля Донецької залізниці ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» здійснило відправлення у рухомому складі за залізничною накладною № 51602506 у тому числі вагону № 60832201 навантажених вугіллям камяним марки Г, на станцію Кривой Торець Донецької залізниці, одержувач ТОВ «Донінтервугілля».

Згідно відміток у вказаній накладній, вантаж вологий, навантажений нижче рівня бортів, розміщений та закріплений згідно з п. 3 гл. 14 Додатка 3 до СМГС.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.08.2017 зі станції Лозовая Донецької залізниці здійснено досилку за залізничною накладною № 44007482 на станцію Кривой Торец Донецької залізниці вагону № 60631876, навантаженого вугіллям камяним марки Г.

Згідно відміток у вказаній накладної вантаж навантажений насипом та досилається до основної відправки Добропілля Дон Кривой Торець Дон для ТОВ «Донінтервугілля» № 51546547.

На підставі ст. 24 Статуту Залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60832201 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній № 51602506, про що складено відповідний комерційний акт від 26.08.17 № 492006/71

У розділі Д цього комерційного акту зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 10885 від 26.08.2017 станції Слов"янськ Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу вагону № 60832201 на справних 200-т вагах марки ВТВ - 25Л вантажоотримувача та повірених 21.07.2017. По документу значиться вага: брутто не вказано, нетто 61 700 кг, тара 23 300 кг. При переважуванні виявилось: брутто 82 950 кг, нетто 59 650 кг, тара 23 300 кг, що менше ваги у накладній на 2050 кг. Вагон переважувався тричі, результат не змінився. Вантаж прибув у справному вагоні, течії вантажу нема, вагон без дверцят, люка закриті. Поверхня вантажу ніжче рівня бортів на 200 - 400 мм, вантаж промаркований трьома продольними бороздами. З лівої сторони порушено маркування від 1 до 4 люка від середини до борта, вагон скосом поглибленням 4000*800 см, маркування в місцях поглиблень відсутнє.

Також з матеріалів справи вбачається що на станції Кривий Торець Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту Залізниць України, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 60631876 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній 44007482, про складено відповідний комерційний акт від 29.08.17 № 491003/100

У розділі Д комерційного акту № 491003/100 зафіксовано, що згідно акта загальної форми № 139 від 28.08.2017 станції Кривий Торець Донецької залізниці здійснено комісійне переважування вантажу вагону № 60631876 на справних 150-т тензометричних вагах вантажоотримувача та повірених 27.04.2017. По документу значиться вага: брутто не вказано, нетто 64 500 кг, тара 23 400 кг. При переважуванні виявилось: брутто 80 500 кг, нетто 57 100 кг, тара 23 400 кг, що менше ваги у накладній на 7400 кг. Вагон переважувався двічі, результат не змінився. Вантаж прибув у справному вагоні, течії вантажу нема, вагон без дверцят, люка закриті. Поверхня вантажу нерівномірна нижче рівня бортів, над 2-5 люками по ходу поїзда знятий рівень вантажу на 300 500 мм від основної шапки, над 3, 4, 5 люками є поглиблення 300 х 300 х 300 мм 500 х 400 х 500 мм 800 х 300 х 300 мм, у місцях поглиблення маркування відсутнє, присутні сліди ніг.

Статтею 307 ГК України, яка кореспондується зі статтею 908 ЦК України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 та № 1973 від 25.12.2002 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 ЦК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п.п. 1 п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п.п. 1, 2, 3 п. 23 Статуту залізниць України).

За статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Як встановлено судом, комерційні акти від 26.08.2017 № 492006/71 та від 29.08.2017 № 491003/100 засвідчують невідповідність фактичної маси вантажу масі зазначеній у перевізних документах.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема у разі здачі вантажу до перевезення у вологому стані.

Як було встановлено судом, комерційний акт від 26.08.2017 № 492006/71 засвідчує нестачу вантажу у розмірі 2 050 кг, а комерційний акт від 29.08.2017 № 491003/100 засвідчує нестачу вантажу у розмірі 7 400 кг.

З урахуванням положень п. 27 Правил видачі вантажу, фактична нестача вантажу у вагоні № 51602506 становить 816 кг з наступного розрахунку: 2 050 кг (нестача за комерційним актом № 492006/71) 1 234 кг (2 % від 61 700 кг, маси зазначеної у залізничній накладній). Фактична нестача вантажу у вагоні № 60631876 становить 6 110 кг з наступного розрахунку: 7 400 кг (нестача за комерційним актом № 491003/100) - 1 290 кг (2 % від 64 500 кг, маси зазначеної у залізничній накладній).

З наявних в матеріалах справи вбачається, що вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженою ТОВ «ДТЕК Добропіллявугіля» на адресу ТОВ «Донінтервугілля» у вагоні 60832201 по залізничній накладній № 51602506, та у вагоні № 60631876 по залізничній накладній № 44007482, становить 655,63 грн. з ПДВ.

За розрахунком позивача, вартість нестачі вугілля марки - Г у вагоні № 60832201 за склала 534,99 грн. з ПДВ з наступного розрахунку: 655,63 грн. з ПДВ (вартість однієї тони вугілля марки -Г згідно рахунку вантажовідправника) х 0, 816 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначенної в перевізних документах).,

Вартість нестачі вугілля марки Г у вагоні № 60631876 склала 4005,90 грн. з ПДВ з наступного розрахунку: 655,63 грн. з ПДВ (вартість однієї тони вугілля марки -Г згідно рахунку вантажовідправника) х 6,11 т (фактична нестача вантажу з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезень на рівні 2% маси, зазначенної в перевізних документах).

Загальна вартість нестачі у вагонах № 60832201 та № 60631876 дорівнює 4540,89 грн

Згідно з ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до підпункту «б» пункту 130 Статуту залізниць України, право звернення до залізниці з претензією або із позовом у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу надано одержувачу - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 N 01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» щодо права звернення до залізниці з претензією або із позовом, з підстав, що випливають із Статуту залізниць України або договору перевезення вантажу, то пункт 130 Статуту залізниць України таке право надає сторонам у договорі перевезення - вантажовідправнику або вантажоодержувачу у відповідних випадках, передбачених Статутом. Власник вантажу (якщо він не є відправником або одержувачем вантажу) не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу втрати, нестачі, порчі або псування вантажу під час перевезення.

Спеціальна норма пункту 133 Статуту залізниць України не допускає передачу іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, квитанції про приймання вантажу, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Вантажовласник, якщо він не є вантажовідправником або вантажоодержувачем, у такому випадку має право скористатись можливістю, наданою пунктом 133 Статуту залізниць України - отримати від вантажоодержувача довіреність, оформлену згідно із законодавством, виступати від його імені і заявляти претензійно-позовні вимоги до залізниці.

Позов у цій справі подано вантажовідправником ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

Як вбачається з залізничних накладних № 51602506 від 24.08.2017 та № 44007482 від 23.08.2017, такі накладні містять переступний напис, за яким право на предявлення позову передано ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Дані переуступнх написів засвідчено директором ТОВ «Донінтервугілля» як вантажоодержувача.

Повноваження особи, що вчинила переуступний напис, підтверджують відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «Донінтервугілля».

Отже вантажовідправник здобув право на звернення до суду з позовом у цій справі.

Суд вважає, що наданий позивачем розрахунок вартості шкоди, спричиненої внаслідок нестачі, є обгрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

Оскільки спірні вагони прийнято залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в силу п. 110 Статуту залізниць України покладається на залізницю, тобто на відповідача. Відповідачем протилежного не доведено.

Доводи відповідача про відсутність документального підтвердження понесення позивачем збитків у пред"явленому до стягнення розмірі спростовуються матеріалами справи, тому судом відхиляються.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю з віднесенням судових витрат на відповідача.

Керуючись статтями 73 - 80, 129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 4 540,89 грн. (чотири тисячі пятсот сорок гривень 89 коп)

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40075815, адреса 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (Ідентифікаційний код 40150216, адреса: 84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Кірова, буд. 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля (Ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1а) вартість незбереженого при перевезенні вантажу у сумі 4 540,89 грн. (чотири тисячі пятсот сорок гривень 89 коп.) та судовий збір у сумі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст рішення підписано 11.04.2018

Суддя Н.В. Величко