ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

12 квітня 2018 року Справа № 915/311/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом:

1) Фізичної особи-підприємця Вільховацької Катерини Олександрівни (АДРЕСА_2),

2) Фізичної особи-підприємця Сергієвич Олександри Павлівни (54040, АДРЕСА_1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КИ ОФ ХЭЛФ» (54052, м. Миколаїв, вул. Океанівська (Артема), 16)

про: визнання незаконними дій щодо одностороннього розірвання договорів оренди та демонтаж пунктів розливу води,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2018 року до Господарського суду Миколаївської області надійшла спільна позовна заява б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18) Фізичної особи-підприємця Вільховацької Катерини Олександрівни та Фізичної особи-підприємця Сергієвич Олександри Павлівни до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КИ ОФ ХЭЛФ» про визнання незаконними дій відповідача щодо розірвання і односторонньому порядку договорів оренди з позивачами та демонтаж пунктів розливу води.

До вказаної позовної заяви додано, серед іншого, заяву б/н від 11.04.2018 (вх. № 4339/18) про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 164 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Так, позовна заява б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) підписана представником ФОП Вільховацької К.О. та ФОП Сергієвич О.П. адвокатом О.В. Мороз.

Відповідно до частин 1-2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Частини 1 та 2 статті 58 ГПК України передбачають, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 2, 4 статті 60 ГПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом частин 1, 2 статті 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Отже, в умовах побудови правової держави в Україні суттєвою гарантією щодо забезпечення суб'єктивних прав, свобод та інтересів громадян і організацій є судове представництво. Основоположні засади інституту процесуального представництва закріплені у ст. 59 Конституції України, яка гарантує кожному право на правову допомогу і вільний вибір захисника своїх прав.

Представництво є однією з форм здійснення громадянами та юридичними особами належних їм цивільних прав та обов'язків.

Згідно вимог ст. 237 Цивільного кодексу України представництво є правовідношенням, відповідно до якого одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Обсяг та характер повноважень представника залежить від тих юридичних фактів, з яких виникає представництво.

Представництво від імені дієздатного громадянина або юридичної особи, які мають можливість самостійно вести свої справи, але використовують послуги представника, є добровільним або договірним представництвом. При цьому особа, яку представляють, визначає не тільки особу представника, а і його повноваження. Відношення між представником і тим, кого представляють, регулюється шляхом укладення договору доручення, за яким одна сторона (повірений) зобов'язується виконати від імені й за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Відношення ж між адвокатом (як представником) і тим, кого представляють, є специфічними та регулюються положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон).

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами є одним із видів адвокатської діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Стаття 26 Закону визначає підстави для здійснення адвокатської діяльності

Так, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

До позовної заяви б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) на підтвердження повноважень адвоката як представника не додано жодного з передбачених ч. 4 ст. 60 ГПК України документа.

Водночас, до позовної заяви додано копії договорів між адвокатом Морозом Олександром Миколайовичем та клієнтами - ФОП Вільховацькою К.О. (договір № 12 від 02.04.2018) та ФОП Сергієвич О.П. (договір № 13 від 02.04.2018) про надання правової допомоги. Обидва договори мають ідентичний зміст його пунктів 1-6.2.

Однак, зі змісту вказаних договорів суд не вбачає волевиявлення позивачів - ФОП Вільховацької К.О. та ФОП Сергієвич О.П. щодо наділення адвоката правом підписання позовних заяв.

За умовами вказаних договорів, позивачі наділили адвоката Мороза О.М. правом представництва прав і законних інтересів клієнтів, зокрема, в Господарському суді Миколаївської області (п. 1.2).

За змістом п. п. 1.3, 1.4 договорів:

Клієнт відповідно до цього договору має право давати окремі доручення про вчинення дій, складання процесуальних та інших документів. Окремі доручення узгоджуються сторонами у письмовій формі.

Клієнт також доручає адвокату: - вивчити та скласти необхідні документи для звернення до суду, представництво прав та інтересів клієнта в суді, вчинення від імені клієнта усіх процесуальних дій, які може вчиняти сам клієнт; - у разі необхідності складати заяви та інші процесуальні документи для звернення до апеляційних та касаційних судових інстанцій; - подавати за клієнта будь-які документи в будь-які установи, організації та підприємства.

Проте, у суду відсутні підстави ототожнювати наведені формулювання із наданням адвокату як представнику права підписувати позовні заяви.

Таким чином, позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, що є самостійною підставою для повернення позовної заяви.

Згідно з ч. ч. 1, 5 (п. 1) ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Також судом виявлено й інші недоліки позовної заяви б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018).

Так, статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (частина 2 статті 162).

Однак позовна заява б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) не відповідає вимогам п. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в ній не вказано номерів засобів зв'язку, офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти, які достеменно відомі позивачам.

Крім того, суд зауважує позивачам на неналежність і недостовірність наданого суду доказу, а саме листа за вих. № 6 від 15.03.2018, адресованого ФОП Сергієвич О.П.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Однак, наданий суду доказ не може бути прийнятий судом у якості належного і достовірного доказу, оскільки на копії листа за вих. № 6 від 15.03.2018 містяться записи (виправлення, внесені в текст листа), зроблені синьою кульковою ручкою, що не відображає дійсного змісту та вигляду цього доказу.

Додатково суд звертає увагу позивачів, що в переліку додатків до позовної заяви вказано: « 1. Належним чином завірені копії: паспортів та кодів позивачів, виписок, витягів», однак реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача-2 - Сергієвич О.П. суду так і не надано.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Отже, недотримання позивачами вимог статті 162 ГПК України тягнуть за собою застосування наслідків, встановлених статтею 174 ГПК України - повернення позовної заяви позивачам.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ч. 8 ст. 174 ГПК України).

Враховуючи, що позовна заява б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) повертається на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України у зв'язку з тим, що її підписано особою, яка не має права її підписувати, заява про забезпечення позову б/н від 11.04.2018 (вх. № 4339/18 від 11.04.2018) також підлягає поверненню заявникам за тих самих підстав (відсутність у адвоката повноважень на її підписання).

Керуючись п. 1 ч. 5 ст. 174, ст. ст. 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вільховацької Катерини Олександрівни та Фізичної особи-підприємця Сергієвич Олександри Павлівни б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) та додані до неї документи повернути позивачам.

2. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вільховацької Катерини Олександрівни та Фізичної особи-підприємця Сергієвич Олександри Павлівни б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18 від 11.04.2018) та додані до неї документи надіслати на адресу першого позивача - Фізичної особи-підприємця Вільховацької Катерини Олександрівни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Додатки (лише на адресу позивача-1): позовна заява б/н від 11.04.2018 (вх. № 4334/18) з доданими до неї документами всього на 60-ох арк., у т. ч. заява про забезпечення позову б/н від 11.04.2018 (вх. № 4339/18 від 11.04.2018) з доданими до неї документами всього на 3-ох арк.

Суддя О.Г. Смородінова