ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

29.03.2018 р. м. Ужгород Справа № 907/67/18

За позовом Фізичної особи - підприємця Браєр Йосипа Йосиповича, м. Хуст

до відповідача Фізичної особи - підприємця Стець Миколи Степановича, с. Копашнево Хустського району

про стягнення суми 46 499 грн. 22 коп., в тому числі 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна, 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати та 19 451 грн. 04 коп. пені (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

Секретар судового засідання - Тягнибок К.О.

представники:

Позивача - Грица Я.М., довіреність № 7263 від 11.10.2016 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізичною особою - підприємцем Браєр Йосипом Йосиповичем, м. Хуст заявлено позов до відповідача Фізичної особи - підприємця Стець Миколи Степановича, с. Копашнево Хустського району про стягнення суми 27 048 грн. 58 коп., в тому числі 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна та 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати. Заявою № 59 від 09.03.2018 року (вх. № 02.3.1-09/3155/18 від 13.03.2018 року), поданою в порядку ст. 46 ГПК України про збільшення позовних вимог позивача просить суд стягнути з відповідача суму 46 499 грн. 22 коп., в тому числі 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна, 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати та 19 451 грн. 04 коп. пені.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов'язання згідно укладених між сторонами спору договорів суборенди майна б/н від 06.08.2014 року та 15.07.2015 року, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна, 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати. Крім того, за порушення відповідачем строку повернення майна, позивачем нараховано пеню у розмірі 19 451 грн. 04 коп. (п. 6.5. Договору).

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження від 19.02.2018 року та ухвала про відкладення судового засідання від 13.03.2018 року надіслані на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, та підтверджену відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повідомлення про вручення вказаних ухвал, долучені до матеріалів справи), у судові засідання 13.03.2018 року та 29.03.2018 року явку уповноваженого представника не забезпечив, витребуваного судом відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Судом здійснено безкоштовний електронний запит, за результатами якого суду надано Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що в ЄДР містяться відомості про те, що Стець Микола Степанович, зареєстрований як Фізична особа - підприємець за адресою: 90433, АДРЕСА_1

Згідно приписів ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи,

заслухавши пояснення представника позивача,

суд встановив:

06 серпня 2014 року та 15 липня 2015 року між Фізичною особою - підприємцем Браєром Йосипом Йосиповичем (орендарем, позивачем у справі) та Фізичною особою - підприємцем Стець Миколою Степановичем (суборендарем, відповідачем у справі) за погодженням з Власником майна, що орендується - ПАТ "Оболонь", були укладені Договори суборенди майна № 18082/004263/х та № 18082/004846/х, відповідно до яких орендар (позивач) передає суборендареві (відповідачу) у строкове платне користування (оперативну суборенду), а суборендар (відповідач) приймає торгово-рекламне обладнання (надалі - Майно), а саме, холодильник Super Large ХШВ-1200 "Оболонь" в загальній кількості 1 шт., вартістю 11 023 грн. 50 коп. без ПДВ, холодильник Інтер-1200 Т "Оболонь" в загальній кількості 1 шт., вартістю 8 140 грн. 05 коп. без ПДВ, холодильник Medium ХШВ-400 "Живчик" в загальній кіькості 1 шт., вартістю 3 371 грн. 94 коп. без ПДВ та зобов'язується сплачувати за них орендну плату, з умовою розташування їх у магазині "ABC" по вул. Центральна, 107 в с. Н.Селище Хустського району.

Відповідно до п. 1.4. Договорів суборенди майна б/н від 06.08.2014 року та 15.07.2015 року сторони передбачили, що майно передається Суборендарю (відповідачу) у користування з метою популяризації, демонстрації, зберігання та реалізації продукції, що виробляється/реалізується Власником та корпоративними підприємствами Власника (власник майна - ПАТ "Оболонь"). Під корпоративними підприємствами Власника слід вважати ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта", ДП ПАТ "Оболонь" "Красилівське", ПАТ "Охтирський пивоварний завод", ПрАТ "Бершадський пивокомбінат" та ПАТ "Севастопольський пивобезалкогольний завод". Суборендар (відповідач) не має право використовувати майно для інший цілей.

Факт передачі майна в суборенду підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт прийому-передачі є невід'ємною частиною Договору (п. 2.2. Договорів).

Згідно з Актами прийому-передачі майна в суборенду б/н від 06.08.2014 року та 15.07.2015 року, які скріплені підписами орендаря та суборендаря, та погоджені уповноваженою особою власника, відповідачу було передано у користування холодильник Super Large ХШВ-1200 "Оболонь" в загальній кількості 1 шт., заводський № 1291, інвентарний № 919770, вартістю 11 023 грн. 54 коп. без ПДВ, холодильник Інтер-1200 Т "Оболонь" в загальній кількості 1 шт., заводський № 4226, інвентарний № 957322, вартістю 8 140 грн. 05 коп. без ПДВ, холодильник Medium ХШВ-400 "Живчик" в загальній кількості 1 шт., заводський № 45293, інвентарний № 880803, вартістю 3 371 грн. 94 коп. без ПДВ відповідно.

Пунктами 2.3., 2.4., 2.5. та 2.6. Договорів сторонами встановлено, що майно повинно бути повернуто суборендарем (відповідачем) та прийняте орендарем (позивачем)/власником протягом 10 (десяти) робочих днів з дати закінчення дії Договору (в тому числі дострокового). Суборендар несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати майна до моменту його фактичного повернення орендарю або власнику. Факт повернення майна із суборенди підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт прийому-передачі є невід'ємною частиною договору. Обов'язок підготовки акту прийому-передачі майна із суборенди лежить на суборендарі. Суборендар зобов'язаний повернути майно орендарю/власнику в тому ж стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням нормального зносу. Суборендар не має права без письмового узгодження із орендарем та власником передавати майно, будь-які права та обов'язки за даним договором третім особам.

Розділом 3 договорів сторони визначили, що розмір орендної плати за користування одиницею майна становить 1 гривню (з урахуванням ПДВ) за один календарний рік. Орендна плата за весь термін дії Договору сплачується суборендарем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок орендаря протягом перших 10 (десяти) робочих днів з дати підписання. Датою виконання суборендарем зобов'язань перед орендарем із сплати орендної плати є дата зарахування відповідних грошових коштів на рахунок орендаря.

Відповідно до п. 6.2. Договорів у випадку втрати (повного знищення) суборендарем (відповідачем) майна, крім випадків, що мають підтвердження актами відповідних органів і які виникли внаслідок дії обставин непереборної сили або неповернення майна у відповідності до п. 2.3. Договору, суборендар зобов'язаний відшкодувати орендарю (або за письмовою вимогою - безпосередньо власнику) вартість майна, вказану в п.1.2. Договору із врахуванням ПДВ, якщо інша сума не була додатково узгоджена між сторонами та власником.

Пунктами 7.2. та 7.3. Договорів визначено, що договір укладається терміном на 1 (один) календарний рік, якщо інше не випливатиме з тексту Договору або чинного законодавства. Якщо суборендар продовжує користуватися майном після закінчення терміну дії договору, то за відсутності письмових заперечень сторін або власника, заявлених не пізніше 10 (десяти) днів до закінчення терміну дії договору, то строк дії даного договору продовжується ще на один календарний рік.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

12.08.2016 року позивач на адресу відповідача надіслав претензію вих. № 178 від 12.08.2016 року, якою проінформував відповідача про те, що майно, яке було передано згідно актів приймання-передачі на виконання договорів суборенди відсутнє у магазині "ABC" за адресою: Хустський район, с. Н.Селище, вул. Центральна, 107, а також повідомив відповідача про відсутність у позивача наміру продовження договорів суборенди на новий період.

26.12.2017 року відповідачу було надіслано претензію вих. № 231 від 26.12.2017 року, якою позивач просив терміново повернути позивачу орендоване майно, оскільки договори суборенди від 06.08.2014 року та 15.07.2015 року продовжуватися на наступні терміни не будуть.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Враховуючи те, що відповідач на зазначені листи-претензії ніяк не відреагував, майно не повернув, позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду справи в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Оскільки, умови Договорів суборенди від 06 серпня 2014 року та 15 липня 2015 року щодо повернення орендованого майна, сплати його вартості відповідачем не виконані, а також порушено умови Договорів щодо своєчасної сплати орендної плати, то порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача суми 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна та 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати. Позовні вимоги щодо стягнення суми 27 042 грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна та 6 грн. заборгованості по сплаті орендної плати доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Позивач звернувся також з вимогою про стягнення з відповідача пені у розмірі 19 451 грн. 04 коп. за період з 19.08.2017 року по 09.03.2018 року.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.5. Договорів встановлено, що у випадку порушення Суборендарем (відповідачем) передбаченого Договором строку повернення майна орендарю або власнику, суборендар сплачує відповідно орендарю або власнику пеню в розмірі 0,5% від вартості неповернутого майна, що вказана у п. 1.2. Договору за кожен день затримки повернення.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 Господарського розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Судом здійснено перерахунок пені з врахуванням обмеження розміру її нарахування подвійною обліковою ставкою НБУ та строку нарахування згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, з огляду на що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 2 659 грн. 80 коп. за період з 19.08.2017 року по 19.02.2018 року.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 762 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, ч. 9 ст. 129, ст. ст. 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Стець Миколи Степановича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця Браєр Йосипа Йосиповича, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) суму 29 708 (Двадцять дев'ять тисяч сімсот вісім гривень) грн. 38 коп., в тому числі 27 042 (Двадцять сім тисяч сорок дві гривні) грн. 58 коп. вартості неповернутого із суборенди майна, 6 (Шість гривень) грн. заборгованості по сплаті орендної плати та 2 659 (Дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять гривень) грн. 80 коп. пені, а також суму 1 762 (Одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

5. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено 06.04.2018 року

Суддя Пригара Л.І.