РІШЕННЯ

04 квітня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/737/17-г/8

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

при секретарі судового засідання Коляска І.І.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікції "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, 46008

про cтягнення заборгованості в сумі 6 749 грн 36 коп.

За участі представників:

Позивача: Старчика А.А. - уповноваженого

Відповідача: Панчука С.М. - уповноваженого

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", надалі - позивач, звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", надалі - відповідач, про стягнення 6 749 грн 36 коп., з яких: 5 624 грн 46 коп. - пеня та 1 124 грн 90 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу №8-2012-Н від 30.03.2012 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлений у період з вересня по жовтень місяць 2012 року включно та грудень місяць 2012 року природний газ, внаслідок чого позивачем відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства нараховано пеню та 3 % річних у зазначених вище сумах.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір купівлі-продажу природного газу № 8-2012-Н від 30.03.2012, акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2012, від 30.04.2012, від 31.05.2012, від 30.06.2012, від 31.07.2012, від 31.08.2012, від 30.09.2012, від 31.10.2012, від 30.11.2012 та від 31.12.2012, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 83 та № 84 від 17.01.2013, розрахунок суми позовних вимог, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 13.12.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14 год. 45 хв. 05.02.2018.

Враховуючи набрання з 15.12.2017 нової редакції ГПК України, а також приписи ст. 12 та п. п. 9 п. 1 Розділу XI "Перехідні Положення" ГПК України, беручи до уваги те, що суд не переходив до розгляду справи № 921/737/17-г/8 по суті, з метою забезпечення принципів змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності у господарському судочинстві, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.01.2018 постановлено: розгляд справи № 921/737/17-г/8 здійснювати за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого засідання, яке, згідно ст. 183 ГПК України, було відкладено на 14:45 год. 05.02.2018, на 14:45 год. 26.02.2018, та, відповідно, на 09:30 год. 14.03.2018 з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. Окрім того, ухвалою суду від 26.02.2018, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та задоволено клопотання позивача за вих. № 14/4-49-3 від 05.01.2018 про його участь у судовому засіданні 14.03.2018 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14.03.2018 підготовче засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 04.04.2018 та відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В підготовчому засіданні 04.04.2018, враховуючи вирішення усіх питань, зазначених у ч. 2 ст. 182 ГПК України, за письмовою згодою усіх учасників справи, судом закінчено підготовче судове засідання (закрито підготовче провадження) та у той самий день розпочато розгляд справи по суті, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 04.04.2018. Також, у даному судовому засіданні суд з'ясував обставин справи, дослідив надані сторонами докази.

Присутній у судовому засіданні 04.04.2018 повноважний представник відповідача зазначив, що правильність проведених позивачем нарахувань під сумнів не ставиться. Просив суд не брати до уваги раніше поданий ним відзив на позовну заяву №236 від 05.02.2018, згідно якого відповідач зазначав про відсутність правових підстав для стягнення з нього пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, строк оплати якої змінений договорами про організацію взаєморозрахунків (спільними протокольними рішеннями), оскільки позиція відповідача щодо позовних вимог змінилась. У зв'язку із наведеним, підтримав наданий суду 22.03.2018 відзив на позовну заяву за №297 (вх. №7982), згідно якого ПАТ "Тернопільміськгаз" просив суд у відповідності до п. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір пені до 10% від заявленої. В обґрунтування даного клопотання зазначає, що за умовами укладеного 30.03.2012 Договору за №8-2012-н поставлений природний газ був використаний Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню. Розрахунки за поставлений позивачем природний газ здійснювались у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №247 від 26.03.2008 р. Товариство не мало можливості вплинути на встановлений законодавством порядок розрахунків, оскільки такі проводились згідно алгоритму розподілу коштів та нормативу перерахування коштів, затверджених НКРЕКП України. Дотримання відповідачем встановлених чинним законодавством приписів є обов'язком, який не залежить від його власної волі. Зауважує, що станом на день звернення позивача до суду з даним позовом розрахунок за поставлений позивачем згідно Договору №8-2012-н від 30.03.2012 природний газ проведено в повному обсязі, предметом судового розгляду є штрафні санкції та передбачені ст. 625 ЦК України нарахування. Просить суд врахувати, що 1 липня 2015 у відповідності до вимог Закону України №329 від 09.04.2015 "Про ринок природного газу" анульовано ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом; з 01.07.2015 відповідач не здійснює діяльність з постачання природного газу; єдиною статтею доходу станом на сьогоднішній день є розподіл (транспортування) природного газу; згідно звітів про фінансовий стан ПАТ "Тернопільміськгаз" за період з 01.10.2015 по 01.01.2018 є збитковим підприємством; постановами державного виконавця при примусовому виконанні наказів Господарського суду Тернопільської області накладено арешт на кошти ПАТ "Тернопільміськгаз" на рахунках у фінансових установах та майно. Вважає, що позивачем не надано будь-яких доказів понесення збитків в результаті несвоєчасного виконання ПАТ "Тернопільміськгаз" зобов'язань за вказаним вище договором.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 04.04.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи. Заперечив проти задоволення судом клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій з підстав, викладених у відповіді на відзив за №14/4-819 від 02.04.2018 (вх. №8874). Зокрема, вважає, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов'язанням за Договором купівлі - продажу природного газу, а також те, що відповідач не надав суду належних доказів в обґрунтування свого клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне:

30.03.2012 між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", надалі - Продавець/позивач, з однієї сторони, та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (зміна найменування - Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз"), надалі - Покупець/відповідач, з іншої сторони, укладено Договір на купівлю-продаж природного газу № 8-2012-Н (надалі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ (далі - газ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ, на мовах Договору (п.1.1 р.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 р. 1 Договору, газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

За умовами п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцеві у період з 01 лютого 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 105 855 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів: лютий - 18 854,000 тис. куб. м, березень - 15 395, 000 тис. куб. м, квітень - 7 611,000 тис. куб. м, травень - 4 571,000 тис. куб. м, червень - 2 956,000 тис. куб. м, липень - 3 130,000 тис. куб. м, серпень - 3 130,000 тис. куб. м, вересень - 4 603,000 тис. куб. м, жовтень - 11 756, 000 тис. куб. м, листопад - 12 686,000 тис. куб. м, грудень - 21 163,000 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за Договором (далі - плановий обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (пп. 2.1.1 п. 2.1 р. 2 Договору).

Пунктами 3.4-3.5 р. 3 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати підписані та скріплені печаткою Покупця Продавцеві два примірники акта приймання - передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Ціна Договору (сума Договору) складається із сум вартості місячних поставок газу за цим Договором та на дату його укладання становить 40 113 083, 33 грн, крім того ПДВ - 20%, усього з ПДВ - 48 135 700 грн (п. 5.4 р. 5 Договору).

Даний Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками, але не раніше ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав визначених п. 3 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника та поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 лютого 2012 року, і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 р. 11 Договору).

Згідно п. 10.8 р. 10 Договору, всі зміни і доповнення до Договору повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі Закону України "Про здійснення державних закупівель", підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені печатками Сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач за період з березня місяця 2012 року по грудень місяць 2012 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 86 147, 737 тис. м. куб. на загальну суму 32 819 042 грн 50 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу. Зокрема:

- спожитий у березні місяці 2012 року газ оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2012 на суму 6 118 233, 48 грн;

- спожитий у квітні місяці 2012 року газ оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2012 на суму 3 340 207, 91 грн;

- спожитий у травні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 31.05.2012 на суму 1 396 691, 05 грн;

- спожитий у червні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2012 на суму 1 214 043, 65 грн;

- спожитий у липні місяці 2012 газ оформлений актами приймання-передачі від 31.07.2012 на суму 1 173 636, 29 грн;

- спожитий у серпні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2012 на суму 1 234 041, 79 грн;

- спожитий у вересні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2012 на суму 1 418 306, 29 грн;

- спожитий у жовтні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 31.10.2012 на суму 3 252 191, 74 грн;

- спожитий у листопаді місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 30.11.2012 на суму 5 183 379, 64 грн;

- спожитий у грудні місяці 2012 газ оформлений актом приймання-передачі від 31.12.2012 на суму 8 488 310, 66 грн.

Обставини щодо отримання протягом березня - грудня 2015 р. (включно) природного газу в наведених вище обсягах сторонами не заперечуються.

Відповідно до п. 6.1. р. 6 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. Договору,

Згідно п. 6.2 р. 6 Договору, оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з алгоритмом розподілу коштів, установленим відповідною постановою НКРЕ, та зараховується, як оплата за газ в тому ж місяця, у якому надійшли кошти.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 30-го числа наступного за місяцем поставки газу.

За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця.

Сторони погоджуються, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки, грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу погашається неустойка;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

У випадку відсутності простроченої заборгованості та заборгованості зі сплати неустойки за цим Договором сума, яка була сплачена Покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, повинна зараховуватись Продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць (п. 6.6 р. 6 Договору).

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості природного газу отриманого за період з березня місяця 2012 р. по грудень місяць 2012 р. (включно) виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків. Зокрема, вартість отриманого у вересні місяці 2012 року газу товариством оплачено 19.11.2012, вартість отриманого у жовтні 2012 року газу - 12.12.2012, вартість отриманого у грудні місяці 2012 року газу - 04.02.2013 (сальдова відомість та операції по підприємству "Тернопільміськгаз ПАТ" з 01.02.2012 по 30.09.2015 - в матеріалах справи).

Наведені позивачем дані (дати та суми) щодо проведення відповідачем розрахунків за отриманий згідно Договору № 8-2012-Н від 30.03.2012 природний газ, несвоєчасне проведення вказаних оплат підтвердив у судовому засіданні 04.04.2018 і повноважний представник відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 8-2012-Н від 30.03.2012 позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь пені в розмірі 5 624, 46 грн, нарахованої на підставі п. 7.2 Договору. Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 124, 90 грн.

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору на купівлю-продаж природного газу № 8-2012-Н від 30.03.2012.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" про стягнення пені та 3% річних за неналежне виконання вказаного вище Договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №8-2012-Н від 30.03.2012 в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого протягом вересня місяця - жовтня місяця 2012 (включно) та грудня 2012 природного газу виконав з порушенням встановленого Договором строку.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 1 124 грн 90 коп. З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за переданий у вересні 2012 року газ згідно акту приймання - передачі від 30.09.2012 - за період з 30.10.2012 по 18.11.2012 в сумі 178,88 грн; за переданий у жовтні 2012 року газ згідно акту приймання - передачі від 31.10.2012 - за період з 30.11.2012 по 11.12.2012 в сумі 803,64 грн; за переданий у грудні 2012 року газ згідно акту приймання - передачі від 31.12.2012 - за період з 30.01.2013 по 03.02.2013 в сумі 142,38 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок 3% річних, з огляду на встановлений судом та не заперечений відповідачем факт неналежного виконання останнім взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору № 8-2012-Н від 30.03.2012 природного газу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 1 124 грн 90 коп. 3% річних є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Окрім того, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

П. 7.2 р. 7 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем умов пунктів 6.1., 6.2. Договору Покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років (п. 9.2 Договору).

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, зважаючи на допущене відповідачем порушення щодо строків оплати вартості отриманого протягом вересня-жовтня місяця та грудня місяця 2012 року природного газу, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 5 624 грн 46 коп.

З наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що остання нарахована за газ переданий у вересні 2012 року згідно акту приймання - передачі від 30.09.2012 - за період з 30.10.2012 по 18.11.2012 в сумі 894,42 грн; за газ переданий у жовтні 2012 року згідно акту приймання - передачі від 31.10.2012 - за період з 30.11.2012 по 11.12.2012 в сумі 4 018,16 грн та за газ переданий у грудні 2012 року згідно акту приймання - передачі від 31.12.2012 - за період з 30.01.2013 по 03.02.2013 в сумі 711,88 грн.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків та проведених відповідачем оплат, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені, згідно якого нарахування останньої в загальній сумі 5 624 грн 46 коп. є правомірним (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, відповідач у відзиві на позовну заяву №297 від 22.03.2018, підтриманому його повноважним представником у судовому засіданні 04.04.2018, просив суд на підставі ст.ст. 551 ЦК України, 233 ГК України зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до 10%.

Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Проте ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитківта за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями п. 1 ст. 233 ГК України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку обставин, які мають істотне значення господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та/або штрафу.

Поряд із цим, зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки також в залежність і від співвідношення її розміру і збитків.

Слід зазначити, що поняття "значно" та "надмірно", при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також визначено, що: "вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо".

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що строк прострочення розрахунків з позивачем за наданий відповідачу згідно Договору №8-202-Н від 30.03.2012 природний газ є незначним, основний борг за отриманий природний газ Товариством погашено в повному обсязі до звернення позивача до суду з даним позовом. Несвоєчасність розрахунків мала місце лише у певні періоди через відсутність обігових коштів та неодержання грошових коштів від своїх контрагентів і споживачів.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін також вбачається, що відповідач ніяким чином не впливає на порядок розрахунків з позивачем за отриманий природний газ, оскільки кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з установленим відповідною постановою НКРЕ алгоритмом їх розподілу.

Крім того, суд враховує, що згідно долучених ПАТ "Тернопільміськгаз" до матеріалів справи звітів про фінансовий стан за період з 01.10.2015 по 01.01.2018 останнє є збитковим підприємством, що відповідно до умов Договору №8-2012-Н від 30.03.2012 отриманий відповідачем (Покупцем) природний газ використовується виключно для подальшої реалізації населенню, а не для власних потреб; позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст. 3 ЦК України).

Беручи до уваги наведене, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є стратегічним підприємством державного сектора економіки, 100% акцій якого належить державі, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме: ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) до 50 % від правомірно нарахованої та стягнути з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" 2 812,23 грн пені (50% від 5 624,46 грн) за неналежне виконання умов Договору на купівлю.-продаж природного газу № 8-2012-Н від 30.03.2012.

(Судом враховано, що аналогічну правову позицію викладено і у постанові Верховного суду № 911/3165/16 від 25.01.2018).

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до вимог ст. ст. 123, 129 ч. 1 п. 2 ГПК України витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (без врахування зменшеної судом в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України суми пені), в сумі 1 600 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 21155959, на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720:

- 2 812 грн 23 коп. - пені;

- 1 124 грн 90 коп. - 3% річних;

- 1 600 грн 00 коп. - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.04.2018

Суддя І.М. Гирила