УХВАЛА

м. Київ

03.04.2018Справа № 910/9982/17
За позовом Приватного підприємства "Окко-Бізнес Контракт"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця"

про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору, -

За розглядом заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця"

про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача (заявника): Ковтонюк Ю.А. (представник за довіреністю № 335 від 21.03.2018р.).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Окко-Бізнес Контракт" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" (відповідач) про зобов'язання укласти додаткову угоду № 1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. (повне рішення складено 13.07.2017р.) позовні вимоги задоволено частково та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" укласти з Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт" додаткову угоду №1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28 лютого 2017 на умовах, запропонованих позивачем, здійснено розподіл судових витрат.

11.08.2017р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. у справі №910/9982/17, апеляційну скаргу на яке ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017р. повернуто без розгляду видано відповідний наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. у справі №910/9982/17 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. у справі №910/9982/17 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, здійснено розподіл судових витрат.

20.12.2017р. Господарським судом міста Києва на виконання постанови Вищого господарського суду України від 11.12.2017р. видано відповідний наказ.

12.03.2018р. до суду від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" надійшла заява про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р., відповідно до якої відповідач просить суд визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 22.08.2017р. до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2018р. розгляд заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" призначено на 03.04.2018р.

В судове засідання 03.04.2018р. представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи та його неявка відповідно до ч. 10 ст. 333 ГПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву, заслухавши пояснення представника відповідача у відкритому судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця", з огляду на наступне.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 115 ГПК України (в редакції станом на дату прийняття рішення суду у даній справі) рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містяться у ст. 326 чинного процесуального кодексу.

Згідно ст. 333 Господарського процесуального кодексу України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що наказ про поворот виконання рішення видається в разі скасування (зміни у певній частині) рішення, на підставі якого було видано первісний наказ, за результатами перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або за нововиявленими обставинами.

У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України у справі № 13-рп/2011 від 02.11.2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Предметом позову, з якого судом вирішено спір, була вимога позивача про зобов'язання відповідача укласти з ним додаткову угоду № 1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017р. на умовах, викладених у прохальній частині позовної заяви за наявності обставин передбачених ч. 4 ст. 36 закону України "Про публічні закупівлі" щодо необхідності збільшення ціни договору.

Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. позовні вимоги задоволено частково та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" укласти з Приватним підприємством "Окко-Бізнес Контракт" додаткову угоду №1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28 лютого 2017 на умовах, запропонованих позивачем.

З огляду на немайновий характер спору, наказ на виконання судового рішення (щодо вимог позивача) судом не видавався, оскільки за приписами ст. 188 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, з підстав викладених вище, суд не вбачає правових підстав при розгляді заяви відповідача про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 22.08.2017р. до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28.02.2017р., оскільки судом вирішувався немайновий спір, натомість за приписами наведених вище норм законодавства в порядку повороту виконання рішення судовому захисту підлягають майнові права особи (заявника).

Крім того, як вказувалось судом вище, постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017р. у справі №910/9982/17 скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з викладеного, у зв'язку з прийняттям судом касаційної інстанції постанови від 11.12.2017р. у даній справі, якою скасовано судові рішення нижчих інстанцій щодо зміни Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28 лютого 2017, такі зміни (додаткова угода №1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28 лютого 2017 на умовах, запропонованих позивачем) з моменту набрання вказаною постановою законної сили (з 11.12.2017р.) втрачають чинність та перестають створювати для сторін договору відповідні права та обов'язки.

Судом також встановлено, що 22.08.2017р. між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору поставки №ЦЗВ-14-01817-01 від 28 лютого 2017 та виконання сторонами її умов, з урахуванням чого та за наявності порушення прав та законних інтересів у зв'язку з виконанням умов такої угоди, заявник не позбавлений свого права звернутися з відповідними вимогами до позивача в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 234, 333 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця" про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. у справі №910/9982/17 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 13.04.2018р.

Суддя Морозов С.М.