ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Справа № 915/1387/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області

у складі судді Фролова В.Д.

за участю секретаря судового засідання Кнауб А.А.

розглянувши матеріали справи № 915/1387/17

за позовом колективного підприємства Миколаївліфт (54030, вул. Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв)

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв)

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.10.2017 № 25-ріш

ПРИСУТНІ:

від позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 30.01.2018 року

від відповідача - ОСОБА_2 довіреність №20 від 05.09.2017 року

Колективне підприємство (КП) Миколаївліфт (надалі позивач) звернулося з позовом, зареєстрованим у Господарському суді Миколаївської області 20.12.2017 за № 18270/17, до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі відповідач) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Територіального відділення АМК України від 03.10.2017 № 25-ріш з підстав, передбачених ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю викладених у рішенні висновків обставинам справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи №915/1387/17 між суддями від 20.12.2017 головуючим суддею призначено ОСОБА_3

Ухвалою суду від 04.01.2018 визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

24 січня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив вих.№2-292/91-65 від 23.01.2018 на позовну заяву (а.с.50-74).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2018 у складі судді Коваля Ю.М. задоволено самовідвід головуючого судді у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи №915/1387/17 між суддями від 31.01.2018 головуючим суддею призначено ОСОБА_4

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2018, у складі судді Фролова В.Д., прийнято позовну заяву до свого провадження; розгляд справи розпочато спочатку; визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28.02.2018 року о 10 год. 20 хв.

В судовому засіданні 28.02.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні на 21.03.2018 о 10 год. 40 хв.

28 лютого 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.87-89).

21 березня 2018 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву за вих.№2-292/91-163 від 20.03.2018 року (а.с.98-100).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.03.2018 об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 28.03.2018 оголошено перерву на 11.04.2018 об 11 год. 00 хв.

Представник позивача підтримував позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні та в відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовна заява необґрунтована належним чином та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

03 жовтня 2017 року адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла спірне рішення № 25-ріш у справі № 2-26.250/28-2017 Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Даним рішенням Відповідачем:

- визнано дії колективного підприємства Миколаївліфт (; вул. Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв, 54030), які полягали у неподанні інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимоги пунктів 1-7 запиту від 27.03.2017 року №1-292/80-437 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за вчинення порушення, зазначеного у пункті 1 цього рішення, накладено на колективне підприємство Миколаївліфт штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

- визнано дії колективного підприємства Миколаївліфт (; вул. Адмірала Макарова, 7, м. Миколаїв, 54030), які полягали у неподанні інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимоги пунктів 8-19 запиту від 27.03.2017 року №1-292/80-437 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за вчинення порушення, зазначеного у пункті 3 цього рішення, накладено на колективне підприємство Миколаївліфт штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Із змісту спірного рішення випливає, що штраф застосовано до колективного підприємства Миколаївліфт за вчинення порушення, передбаченого п.13 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді подання інформації не в повному обсязі територіальному відділенню АМК у встановлені головою територіального відділення строки.

Статтею 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Частиною другою статті 12 вказаного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (пункт 5 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Як з зазначає відповідач в ході реалізації повноважень щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції та на виконання доручення Антимонопольного комітету України Відділенням проводиться дослідження на ринку послуг з технічного обслуговування та ремонту ліфтів і систем диспетчеризації будинків житлового фонду, підприємств, установ та організацій в м. Миколаєві та Миколаївській області. Так на адресу КП «Миколаївліфт» рекомендованим листом про вручення поштового відправлення було направлено запит від 27.03.2017 року №1-292/80-437 (Вимога), який містив у собі перелік питань з вимогами щодо надання інформації (пояснень та документів) у визначені головою Відділення строки.

Вимогу від 27.03.2017 року №1-292/80-437 містила 19 пунктів, відповіді на які необхідно було надати в визначені законодавством строки, так на пункти 1-7 вимоги у 15 денний строк з дня отримання цієї вимоги, на пункти 8-19 вимоги у 25 денний термін з дня отримання цієї вимоги.

Відповідач зазначає, що згідно відомостей поштового відправлення № 146, вимога Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ від 27.03.2017 № 1-292/80-437 була отримана 30.03.2017 року працівником підприємства ОСОБА_5, тому КП «Миколаївліфт» не виконало вимогу голови територіального відділення АМКУ та не надало відповіді на запитувану інформацію у встановлений Відповідачем строк тобто до 24.04.2017 включно.

Позивач у позовній заяві стверджує, що не отримував 30.03.2017 року вимогу ОСОБА_6 від 27.03.2017 року №1-292/80-437, оскільки працівник ОСОБА_5, яка проставила свій підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, не була уповноваженою особою Позивача щодо отримання кореспонденції підприємства, оскільки з 28.03.2017 року наказом підприємства вона була переведена на інше місце роботи, а саме: диспетчером ділянки № 4 (Намив), так КП Миколаївліфт отримало від МОТВ АМК вимогу №1-292/80-437 від 27.03.2017 про надання інформації - 05.04.2018 року.

Однак судом не знайдено належного підтвердження того, що працівник КП Миколаївліфт ОСОБА_5, який 30.03.2017 проставив свій підпис на рекомендованому повідомленні 146, що свідчить про вручення поштового відправлення (отримання вимоги), не був уповноваженою особою Позивача на отримання кореспонденції підприємства.

20.04.2017р. (вх. №80-03/858 від 20.04.2017р.) КП "Миколаївліфт" нарочно було надано до Відділення лист від 19.04.2017р. №124, який містив інформацію (пояснення та документи) на питання пунктів 1-7 Вимоги.

03.05.2017р. (вх. №80-03/935 від 03.05.2017р), КП "Миколаївліфт" нарочно надало до АМК лист від 28.04.2017р. №183, який містив інформацію (пояснення та документи) на питання пунктів 8-19 Вимоги, у відповідях на пункти 11 та 15 Вимоги Підприємство вказало: "Зважаючи на великий об'єм інформації, просимо надати КП "Миколаївліфт" додатковий час для її надання. Зобовязуємось надати інформацію в строк до 12.05.2017р.".

16.05.2017р. (вх. №80-03/1030 від 16.05.2017р.) позивач, листом від 15.05.2017р. №190, надало інформацію на пункти 11 та 15 Вимоги.

Останнім днем надання інформації на вимоги пунктів 1-7 було 14.04.2017 включно, а на вимоги пунктів 8-19, було 24.04.2017р. включно, однак, позивачем не надано інформацію на пункти 8-19 у встановлений строк, чим порушило вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до статті 22 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 ЗУ «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Тобто виходячи зі змісту статей 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інш. документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.08.2012 у справі № 08/03/26/64/2011.

Так в оскаржуваному рішенні Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №25-ріш від 03.10.2017 р. у справі № 2-26.250/28-2017 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" встановлено що дії позивача, у вигляді неподання інформації у встановлений головою Відділення строк на питання пунктів 8-19 визначених у вимозі, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Позивачем не наведено жодних порушень процедурних правил органом Антимонопольного комітету України при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи № 2-26.250/28-2017 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" не було допущено порушення процедурних правил, повно встановлено всі обставини, всебічно та у відповідності до законодавства проведено їх аналіз та прийнято рішення у відповідності до законодавства.

Крім того, частиною 1 статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Про що також зазначено в спірному рішенні.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства, у застосуванні припису частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Отже, до обчислень початку та кінця строку для оскарження рішень антимонопольного комітету не можуть бути застосовані відповідні положення господарського процесуального кодексу України та цивільного кодексу України, оскільки строк оскарження визначається спеціальною нормою, а саме статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та є присічним.

Так, в постановах Вищого господарського суду України 04 квітня 2017 року у справі №905/2406/16, від 11 квітня 2017 року у справі №927/821/16, від 29 березня 2017 року у справі №910/17723/16 з розгляду аналогічних спорів, суд касаційної інстанції зазначив, що враховуючи, що Товариством пропущено визначений Законом строк на оскарження Рішення АМК у судовому порядку, який є присічним і відновленню не підлягає, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що КП "Миколаївліфт" 13.10.2017 року отримало рішення №25-ріш від 13.10.2017 то у відповідності до ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції мало право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України в строк з 14.10.2017 по 14.12.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше позовна заява була направлена КП "Миколаївліфт" до суду в останній день, а саме 14 грудня 2017 року, яка ухвалою суду від 14.12.2017 була повернута заявнику на підставі ст. 63 ГПК України (в редакції Закону №2136-VIII від 13.07.2017) та отримана позивачем 18.12.2017, про що також зазначає позивач.

А повторно позивач звернувся з даним позовом вже 20.12.2017 року тобто з пропуском двомісячного строку, який визначений ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

За приписами ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, передбачені нею строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Виходячи з викладеного, позов не підлягає задоволенню, судові витрати понесенні позивачем, згідно ст.129 ГПК (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017), слід покласти на позивача.

В судовому засіданні 11.04.2018, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13 квітня 2018 року.

Суддя В.Д. Фролов