ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2018 справа № 908/1490/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівРадіонової О.О. Стойка О.В., Чернота Л.Ф
при секретарі судового засідання Бреславець Л.М.
за участю представників:
від позивача: Різниченко О.О., адвокат
від відповідача 1: відповідача 2: не з»явився не з»явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.12.2017р. (повний текст оформлено та підписано 28.12.2017р. у м. Запоріжжя)
по справі№908/1490/17 (головуючий суддя Азізбекян Т.А., судді Боєва О.С., Проскуряков К.В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» с.Рівне, Донецька область
до відповідача 1: до відповідача 2: про Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя Адвокатського об»єднання «Мітра» м. Запоріжжя визнання договору про відступлення права вимоги недійсним

В С Т А Н О В И В:

19.07.2017р. Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» с.Рівне, Донецька область звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя, Адвокатського об»єднання «Мітра» м. Запоріжжя про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №13-04/07/17 від 04.07.2017р., укладеного між Приватним підприємством «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя та Адвокатським об»єднанням «Мітра» (т.1 а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. позов задоволено (т.2 а.с.42-45).

Визнано недійсним договір відступлення права вимоги №13-04/07/17 від 04.07.2017р., укладений між Приватним підприємством «ДЕФЕНС» м.Запоріжжя та Адвокатським об»єднанням «Мітра» м.Запоріжжя. Стягнуто з відповідача 1, Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя на користь позивача судовий збір у розмірі 800 грн.; стягнуто з відповідач 2, Адвокатського об»єднання «Мітра» м. Запоріжжя на користь позивача судовий збір у розмірі 800 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем доведено належними доказами порушення відповідачами його законних прав та інтересів та наявність правових підстав для задоволення позову, а договір про відступлення права вимоги №13-04/07/17 від 04.07.2017р., укладений між Приватним підприємством «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя та Адвокатським об»єднанням «Мітра» визнається недійсним.

Відповідач 1, Приватне підприємство «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. по даній справі скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити (т.2 а.с.64-70).

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення в порушення вимог ГПК не була дана належна правова оцінка доказам у справі, не повністю з»ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам спірних правовідносин.

Апелянт наполягає на тому, що в діючому законодавстві України не існує імперативних норм, якими заборонялось укладати договори відступлення прав вимоги, предметом якого є передача прав вимагати від боржника виконання зобов»язання за рішенням суду.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, не прийняв до уваги, що із умов договору вбачається, що сторони при його укладанні досягли згоди з усіх істотних умов, договір має юридичну силу та жодним чином не впливає на права або інтереси боржника.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що права боржника не порушуються жодним чином договором про відступлення права вимоги №13-04/07/17 від 04.07.2017р., укладеним між ПП Приватним підприємством «ДЕФЕНС» м.Запоріжжя та Адвокатським об»єднанням «Мітра» м.Запоріжжя, адже інститут уступки права вимоги - це механізм виконання рішення суду по справі №908/284/16, спір по якому у господарському суді вже вирішений.

Апелянт наполягає на тому, що в діючому законодавстві України не існує імперативних норм, якими заборонялось укладати договори уступки права вимоги, предметом якого є передача прав вимагати від боржника виконання зобов»язання за рішенням суду, отже, усі правочини, крім нікчемних, є правомірними.

Таким чином, висновки суду за вищенаведеним апелянт вважає незаконними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, апелянт просив суд рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. по справі № 908/1490/17 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

26.02.2018р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест», в якому позивач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними, такими, що не спростовують висновки рішення суду, тому просить суд рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. у справі №908/1490/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (т.2 а.с.91-92).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.02.2018р. по справі №908/1490/17 відкрито апеляційне провадження (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.) за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. у даній справі.

Згідно ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено на 03.04.2018р. о 10-45 год., з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 26.03.2018р. (т.2 а.с.107).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв»язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Зубченко І.В., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Апелянт у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. у даній справі без змін.

Відповідач 2 у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись зазначеною нормою та враховуючи, що явка сторін у судове засідання не визнавалася обов»язковою, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності апелянта та відповідача 2.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судом першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» Покровський район, с.Рівне, Донецька область юридична особа (ідентифікаційний код 34626750), що підтверджено Статутом та витягом з ЄДР (т.1 а.с.11-14, 15-21).

Відповідач 1, Приватне підприємство «ДЕФЕНС» м.Запоріжжя юридична особа (ідентифікаційний код 37056787), що підтверджено витягом з ЄДР та Статутом (т.1.с.78-87, 93-96).

Відповідач 2, Адвокатське об»єднання «Мітра» м.Запоріжжя юридична особа (ідентифікаційний код 39065002), що підтверджено витягом з ЄДР ( т.1 а.с.63-66).

05.03.2015р. між Приватним підприємством "Дефенс" (за договором - постачальник, далі - відповідач 1) з одного боку, та Приватним акціонерним товариством «АПК-Інвест» (за договором - покупець, далі - позивач) з іншого боку, був укладений договір поставки №606 КЗ, предметом якого визначено, що постачальник зобов»язався у порядку та на умовах і в строки, передбачені договором поставити (передати у власність) покупцю, а покупець зобов»язався прийняти та оплатити сою, зернові та інші компоненти для комбікормів (далі - товар) у кількості, по якості і за цінами, зазначеними у додатках до договору - Специфікаціях, які є невід»ємною частиною договору (п.1.1 договору) (т.1 а.с.22-24).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2018р. (п.8.1).

Пунктом 9.2 договору встановлено, що обов»язки за цим договором не можуть бути передані третім особам.

Договір підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств.

Заборгованість покупця перед постачальником за постачання товару за цим договором була предметом розгляду господарського спору у справі № 908/284/16.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. по справі № 908/284/16 первісні позовні вимоги задоволені.

Зобов»язано Приватне підприємство здійснити на користь Приватного акціонерного товариства АПК ІНВЕСТ поставку товару за договором поставки №606 КЗ від 05.03.2015р. на узгоджених у додатках до договору умовах (окрім строків поставки), а саме: ячменю 3 класу у кількості 121,98 тони на узгоджених в Специфікації №9 від 23.10.2015 до договору умовах, ячменю у кількості 169,06 тони на узгоджених в Специфікації №10 від 29.10.2015 до договору умовах, кукурудзи 3 класу у кількості 200,00 тон на узгоджених в Специфікації №11 від 29.10.2015 до договору умовах. Стягнуто з Приватного підприємства на користь Приватного акціонерного товариства АПК ІНВЕСТ неустойку за порушення строків поставки товару в сумі 1 103 570 грн. 60 коп. та 17 931 грн. 56 коп. судового збору.

Зустрічні позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства АПК на користь Приватного підприємства «ДЕФЕНС» заборгованість у розмірі 551 785 грн. 30 коп., судовий збір у розмірі 8 276 грн. 77 коп.

На виконання судового рішення в частині стягнення неустойки за порушення строків поставки товару в сумі 1 103 570,60 грн. та 17931,56 грн. судового збору видано судовий наказ.

Як зазначає позивач, станом на момент розгляду даної справи, рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. у справі № 908/284/16 у вказаній частині не виконане.

04.07.2017р. між Приватним підприємством «ДЕФЕНС» (за договором - первісний кредитор, цедент, далі - відповідач 1) та Адвокатським об»єднанням «Мітра» (за договором - новий кредитор, цесіонарій, далі - відповідач 2) укладений договір про відступлення права вимоги, предметом якого, є відступлення цедентом на користь цесіонарія майнових прав (права вимоги) у порядку та на умовах, передбачених даним договором. З моменту підписання цього договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги до приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» (далі - боржник) (п.1.1 договору) (т.1 а.с.97-98).

Первісний кредитор передає у власність, а новий кредитор приймає у власність право вимоги боргу першого та стає кредитором за наступним документом:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. по справі №908/284/16 на суму 560062,07грн., що складається з заборгованості у розмірі 551785,30грн. та суми судового збору у розмірі 8276,77грн.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. по справі №908/284/16 набуло чинності 04.07.2017р. (Рішення суду не виконано в повному обсязі).

За цим договором новий кредитор одержує (набуває) право, замість первісного кредитора, вимагати від боржника належного виконання зобов»язань, визначеного наступним документом: Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. по справі №908/284/16 (п.1.3 договору).

Первісний кредитор доводить до відома нового кредитора та гарантує, що права вимоги за цим договором виникли на законних підставах (п.1.4 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, Первісний кредитор повинен передати Новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в термін до 3-х календарних днів з моменту підписання даного Договору.

Сторони підписали акт приймання-передачі документів від 04.07.2017р., на підставі яких виникли права у Первісного кредитора (т.1, а.с. 99).

Сторони дійшли згоди, що наказ господарського суду Запорізької області про примусове стягнення суми 560 062,07 грн., що складається з заборгованості у розмірі 551 785,30 грн. та суми судового збору у розмірі 8 276,77 грн. у справі № 908/284/16, стягувачем за яким є ПП "ДЕФЕНС", а боржник - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АПК-ІНВЕСТ", передається Первісним кредитором до Нового кредитора у строк, що не перевищує 2-х календарних днів, з моменту отримання його Первісним кредитором.

Сторони домовились про спільне звернення до Господарського суду Запорізької області з заявою про заміну сторони її правонаступником на підставі дійсного Договору поступки права вимоги за рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2017 року у справі №908/284/16.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за цим договором (п.4.1 договору).

До договору сторонами укладено додаткову угоду № 1/2 від 04.07.2017 р. із графіком розстрочення платежів (т.1 а.с.138-139).

Актом № 1 від 04.07.2017 р. новому кредиторові передано оригінал судового рішення у справі № 908/284/16 (т.1 а.с.99), а актом № 2 від 12.07.2017 р. - оригінал наказу у цій справі (т.1 а.с.100).

Як зазначає позивач, повідомлення про відступлення права вимоги згідно вказаного договору на його адресу не надходило і про укладення цього договору він дізнався із судового засідання з розгляду заяви про визнання наказу суду у справі № 908/284/16 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що договір поставки №606 КЗ від 05.03.2015р. містить пряму заборону на передання зобов»язань за ним третім особам, беручи до уваги, що позивач не давав згоди (волевиявлення) на передачу зобов»язань за означеним договором, при укладанні договору про відступлення права вимоги №13-04/07/17 від 04.07.2017р. відповідачами були порушені вимоги ст. 203 ЦК України, договір був укладений без згоди позивача в порушення п.9.2 договору поставки №606КЗ від 05.03.2015р., позивач звернувся до суду із позовом про визнання договору відступлення права вимоги 313-04/07/17 від 04.07.2017р. недійсним.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, оскільки оскаржуване судове рішення відповідає нормам матеріального права та прийнято з дотриманням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є: договори та інші право чини ( ч.2 ст. 11 ЦК України).

Зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (ст. 204 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В даному спору, позивач, як заінтересована особа заперечує дійсність оспорюваного договору на підставах, встановлених законом.

Отже, відповідно до ч.1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Проте, предметом оспорюваного договору є уступка права вимоги за рішенням господарського суду Запорізької області від 16.06.2017 року по справі № 908/284/16, за яким з ПрАТ "АПК-ІНВЕСТ" на користь ПП "ДЕФЕНС" стягнуто не лише суму заборгованості за договором поставки, а й судові витрати по справі.

При цьому умовами спірного договору цесіонарію надано право вимагати від боржника належного виконання саме рішення суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України в редакції Закону України №1401-VШ від 02.06.2016р. судове рішення є обов»язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у встановленому порядку.

Заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів вважає, що передача права вимоги виконання наказу господарського суду не є відступленням права вимоги у зобов»язанні за правочином у розумінні ст. 512 ЦК України, оскільки йдеться про відступлення права вимоги кредитора іншій особі, а не про уступку цій особі права стягнення за рішенням суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при укладенні оспорюваного договору відповідачі, не замінюючи кредитора у зобов'язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при здійсненні перегляду рішень господарських судів у справах зі спорів про визнання недійсним договору відступлення права вимоги (постанова ВСУ від 19.08.2014р. у справі №923/945/13).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про те, що уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена та є неприпустимим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства та з огляду на приписи ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Доводи апелянта стосовно відсутності порушення прав та охоронюваних інтересів позивача, суд апеляційної інстанції відхиляє. При укладанні спірного договору про відступлення права вимоги, відповідачем 1 не було враховано п.9.2 Договору поставки №606 КЗ від 05.03.2015р., з якого виникли спірні правовідносини, зобов»язання по договору не можуть бути передані третім особам. А, відтак, звертаючись з позовом про визнання спірного договору про відступлення права вимоги недійсним, позивач виходив з того, що його законний інтерес порушено.

Ствердження апелянта щодо можливості відступлення права вимоги за рішенням суду на стадії його виконання не підтверджені жодним нормативним посиланням, а тому судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017р. у справі № 908/1490/17 є таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права та повинно бути залишено без змін.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДЕФЕНС» м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017 року у справі №908/1490/17 залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 19.12.2017 року у справі №908/1490/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Донецький апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний 05 квітня 2018 року.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді О. В. Стойка

Л. Ф. Чернота

Надруковано 6 прим.:

1. Позивачу;

2 Відповідачам;

1. У справу;

1. ДАГС;

1. ГСЗО