ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2018р. Справа №914/2496/17

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Фартушка Т.Б. при секретарі судового засідання Кірі О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Приватного підприємства МП Сантехмонтаж, Волинська область, м.Нововолинськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Р-Інжиніринг, Львівська область, Городоцький район, м.Городок,

про: стягнення боргу за виконані підрядні роботи

ціна позову: 40747,26 грн.

Представники:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 22.03.2018р.)

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Приватного підприємства МП Сантехмонтаж до Товариства з обмеженою відповідальністю Р-Інжиніринг про стягнення боргу за виконані підрядні роботи; ціна позову 40747,26 грн., в тому числі 28194грн. основного боргу, 6966,26грн. інфляційних втрат, 1427грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 04.12.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 13.12.2017 року.

Представник Позивача в судове засідання 13.12.2017 року не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (вх. № 42650/17 від 13.12.2017 року). Подане клопотання оглянуто судом та долучено до матеріалів справи. З приводу поданого клопотання суд зазначив, що неявка представника Позивача не перешкоджає Позивачеві виконати вимоги ухвали Господарського суду Львівської області по даній справі від 04.12.2017 року, в тому числі щодо надання оригіналів документів для огляду.

Представник Відповідача в судове засідання 13.12.2017 року не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №42569/17 від 13.12.2017 року). Подане клопотання оглянуто судом та долучено до матеріалів справи та задоволено.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, викладених в ухвалі від 13.12.2017 року у даній справі, зокрема, у звязку із неявкою повноважних представників Сторін та невиконання ними вимог ухвали суду у справі, зокрема, щодо подання Відповідачем відзиву на позовну заяву.

22.01.2018. Відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх. №2177/18), у якому вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні у повному обсязі.

В судовому засіданні від 23.01.2018 року судом зазначено, що у звязку із прийняттям Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, нова редакція Господарського процесуального кодексу України, вступила в дію з 15.12.2017 року.

Відповідно до пункту 9 частини 1 Розділу XІ Перехідні положення за правилами Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки за складністю та категорією дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження, тому, згідно частини 1 статті 181 Господарського процесуального кодексу України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Крім того, ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.20148 року у даній справі судом з власної ініціативи виправлено допущену в резолютивній частині ухвали Господарського суду Львівської області від 13.12.2017 року у даній справі описку, замість запису 23.01.2017р. зазначено 23.01.2018р..

Представниками Сторін в судовому засіданні 23.01.2018 року надано усні пояснення по суті спору, надано для огляду судом оригінали документів, належним чином завірені копії яких долучено до позовної заяви та до відзиву, зазначено про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Сторін доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог та заперечень проти позовних вимог.

Також, 23.01.2018 року за вх.№2410/18 Позивачем подано заяву про відсутність обставин, передбачених пунктом 10 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2018 року постановлено продовжувати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та відкладено підготовче засідання на 06.02.2018 року.

05.02.2018 року Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив (вх. №4020/18), у якій просить суд задоволити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні 06.02.2018 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку. Вказану Відповідь на відзив оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Окрім того, 06.02.2018 року Позивачем подано клопотання (вх. №4332/18), у якому просить суд долучити до матеріалів справи докази, які подані до суду разом із відповіддю на відзив на позовну заяву з підстав того, що, станом на момент подання позовної заяви, Позивачу була невідома позиція Відповідача, а відтак, невідомий предмет доказування у справі та докази, якими він обґрунтовується. Судом оглянуто вказане клопотання, долучено його до матеріалів справи та задоволено.

Представник Відповідача в судове засідання 06.02.2018 року з'явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку.

Окрім того, представником Відповідача 06.02.2018 року заявлено усне клопотання про надання Відповідачу можливості підготувати заперечення на відповідь на відзив, оскільки примірник такої Відповіді ним отримано лише 06.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2018 року підготовче засідання відкладено на 20.02.2018 року.

14.02.2018 року за вх.№52061/18 від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з додатками, які долучено до матеріалів справи.

Представник Позивача в судове засідання 20.02.2018 року не з'явився, надіслав на електронну адресу суду Пояснення (вх.№6035/18), у яких зазначає, що ним не отримано письмових заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву і зазначає, що посилання Відповідача на Договір підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ є помилкою і персональною відповідальністю головного бухгалтера, оскільки в неї не було підстав посилатись на вказаний Договір, оскільки в Акті приймання виконаних будівельних за березень 2016 року на суму 28194,00 грн. відсутні реквізити згадуваного договору. Вказане пояснення оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Окрім того, Позивачем подано Клопотання (вх. №6036/18), у якому просить суд розглядати справу без участі представника Позивача. Суд постановив задоволити клопотання Позивача від 20.02.2018 року вх.№6036/18 про розгляд справи без участі представника Позивача.

Представник Відповідача в судове засідання 20.02.2018 року з'явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив про подання всіх наявних у Відповідача доказів в обґрунтування обставин, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

20.02.2018 року до Господарського суду Львівської області за вх.№6228/18 від Відповідача надійшли обґрунтування затримки надання заперечення на відповідь на відзив, в яких Відповідач зазначив, що відповідь на відзив не було подано 10.02.2017 року у звязку з тим, що Відповідачем пізно отримано від Позивача акт виконаних робіт, на який Відповідачеві потрібно було перевірити та узгодити чи надати зауваження, і надати суду копію відповіді на акт, оскільки дані в цій відписці безпосередньо стосувались позовних вимог у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.02.2018 року суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.03.2018 року.

Представник Позивача в судове засідання 13.03.2018 року не з'явився, проте 23.02.2018 року до Господарського суду Львівської області надійшли пояснення по справі від 19.02.2018 року (вх.№6588/18) та клопотання про розгляд справи за відсутності представника від 19.02.2018 року (вх.№ 6589/18), а також 07.03.2018 року надійшло клопотання про долучення доказів та пояснення від 03.03.2018 року (вх.№8416/18); подані документи долучено до матеріалів справи.

Представник Відповідача в судове засідання 13.03.2018 року з'явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву, зазначив про подання всіх наявних у Відповідача доказів в обґрунтування обставин, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти заявлених позовних вимог; також зазначив про необхідність надання пояснень щодо наданих відповідачем документів.

Розгляд справи відкладався з причин та підстав, зазначених в ухвалі Господарського суду Львівської області у даній справі від 13.03.2018 року.

Відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Процесуальні права та обовязки Учасників справи, відповідно до статтей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, як підтвердила представник Відповідача в судовому засіданні, їй відомі, в порядку статті 205 Господарського процесуального кодексу України клопотання від Учасників справи про розяснення прав та обовязків до суду не надходили. Заяв про відвід судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, впродовж розгляду справи позовні вимоги підтримав повністю.

У відповіді на відзив від 05.02.2018 року вх.№4020/18 Позивач, мотивуючи розбіжністю в даті підписання акту приймання виконаних робіт за березень 2016 року, здійснює перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, зазначаючи інші періоди, проте, розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних не змінює та просить позовні вимоги задовільнити повністю.

У клопотанні від 20.02.2018 року вх.№6036/18 (оригінал від 23.02.2018 року за вх.№6589/18) Позивач просить розглядати справу без участі представника Позивача; проти закриття підготовчого засідання та розгляду справи по суті без участі представника Позивача не заперечив.

Представник Відповідача в судове зявилась, проти позову заперечила повністю з причин та підстав, зазначених у відзиві та поданих суду документах.

Позиція Позивача.

Як зазначалось вище, Позивач просить стягнути з Відповідача 40747,26 грн. боргу за виконані Позивачем, прийняті Відповідачем, проте, неоплачені підрядні роботи по акту приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., а також 6966,26грн. інфляційних втрат та 1427грн. 3% річних.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між ним та Відповідачем було укладено договір підряду у спрощений спосіб шляхом підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до якого Відповідач (Замовник) доручив, а Позивач (Підрядник) зобовязався власними силами і засобами виконати та здати Замовнику роботи Влаштування теплової мереж від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну», а Замовник зобовязується прийняти закінчені Підрядником роботи і оплатити їх.

Роботи Позивачем виконані, прийняті Відповідачем по акту приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн. (підписаний 11.03.2016 року), проте, останнім не оплачені. Окрім основного боргу, Позивач просить стягнути з Відповідача 6966,26грн. інфляційних втрат за період березень 2016 року листопад 2017 року та 1427грн. 3% річних за період з 14.03.2016 року по 20.11.2017 рік.

Позивач заперечує, що Акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., зобовязання щодо оплати по якому є підставою позовних вимог, стосується укладеного між Сторонами Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ на влаштування теплової мереж від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну з наступних підстав.

Так, Позивач зазначає, що між Сторонами складено локальний кошторис №6-1-1 на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського району складений 26.03.2015 року до Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ. Договірна ціна на будівництво влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського району складена 26.03.2015 року на суму 34857,60грн. В подальшому укладено договір договір підряду на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району від 01.04.2015 року №181-ТМ.

У ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про новий обсяг та вартість робіт, що становитиме не менше 100000грн.

У червні 2015 року Позивач виконав роботи, передбачені локальним кошторисом (Додаток 2) до Договору і нарочно передав Відповідачу довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. Однак, станом на 31.01.2018 року Відповідач не підписав та не повернув другий екземпляр вказаних довідки та акту Позивачу. 31.01.2018 року Позивач повторно надіслав Відповідачу довідку та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. цінним листом з описом.

У липні 2015 року Позивач виконав решту будівельних робіт, які Відповідач прийняв. Відтак, Позивач робить висновок, що договір закінчився 31.07.2015 року.

В межах договору від 01.04.2015 року №181-ТМ Позивачу оплачено аванс в розмірі 100000грн. та ним було виконано роботи на суму 105072грн., що підтверджується актами виконаних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. та актом виконаних робіт на суму 70214,40грн., та Позивач просить звернути увагу суду, що роботи по акту виконаних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. повністю відповідають договірній ціні та Договору.

Згідно доводів Позивача, Акт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. повністю відповідає за переліком і обсягами робіт Локальному кошторису №6-1-1 (Додаток 2 до Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ), тому спростовувати факт виконання таких робіт є звичайним обманом зі сторони Відповідача.

Роботи, які погоджені у Локальному кошторисі №6-1-1 відповідають роботам, що виконані та здані Позивачем згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. В той же час роботи, погоджені у локальному кошторисі №6-1-1, не відповідають роботам, виконаним та зданим згідно актів: за липень 2015 на суму 70214,40грн. та за березень 2016 на суму 28194грн.

Роботи згідно акту за березень 2016 року не відповідають переліку та обсягу робіт, погоджених у локальному кошторисі №6-1-1. В довідці та акті за березень 2016 року відсутні посилання на Договір, а в решті актів таке посилання наявне.

ОСОБА_2 складається підрядником і представляється замовнику. Підстава для здійснення операцій, номер документу є обовязковими реквізитами акту. Проте, в акті за березень 2016 року відсутні покликання на Договір від 01.04.2015 року Разом з тим, назва робіт «влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників» може стосуватись будь-якої іншої птахофабрики чи то в с.Суходоли, чи то в с.Шистів Волинської області, де Відповідач поєднує функції проектувальника та генпідрядника будівництва.

Вказане Позивачем посилання на Договір підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ у податковій накладній №14 є помилкою та персональною відповідальністю головного бухгалтера, тому що в останньої не було жодних законних підстав посилатися на вказаний Договір тому, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року на суму 28194грн. відсутні реквізити згадуваного договору.

У платіжному дорученні від 22.09.2015 року №1221 на суму 70214,40грн. відсутні обовязкові реквізити, як то підписи уповноважених представників банку, а також відбитки печатки, а тому правдивість такого платіжного доручення викликає обгрунтовані підозри.

Декларація про готовність закінченого будівництвом обєкта до екплуатації ВЛ 47 у грудні 2015 року є основним документом, який підтверджує факт належного (без дефектів) виконання будівельних робіт відповідно до проектної документації, вимогам будівельних норм та державним стандартам і правилам.

Інформаційним витягом з офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України підтверджується факт реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації ВЛ 47 у грудні 2015 року на обєкті Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р.-ну».

Зазначений долучений Інформаційний витяг, згідно доводів Позивача, підтверджує факт існування між Сторонами правовідносин за Договором від 01.04.2015 року №181-ТМ виключно протягом 2015 року, про що також свідчать акти приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. та за липень 2015 року на суму 70214,40грн.

Позиція Відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, просить суд відмовити Позивачу в його задоволенні повністю, зазначаючи у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив наступне.

Між Сторонами укладено договір не у спрощений спосіб, а 01.04.2015 року за №181-ТМ укладено договір підряду на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району, вартість робіт по якому складала 34857,60грн.

Відповідач погодився з доводами Позивача щодо того, що у ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про новий обсяг та вартість робіт, що становитиме не менше 100000грн., зазначивши, що на виконання умов Договору Відповідачем 07.05.2015 року перераховано Позивачеві аванс в розмірі 100000грн.; відповідно до умов Договору роботи мали б бути виконані 29.05.2015 року.

Роботи за Актом №1 за березень 2016 року виконані на підставі укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ, оскільки будь-яких інших договорів на здійснення підрядних робіт по влаштуванню теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району між Сторонами не укладалось.

Також Відповідач зазначає, що доказом того, що роботи згідно акту №1 за березень 2016 року виконані згідно умов укладеного Договору від 01.04.2015 року, є податкова накладна №14, зареєстрована Позивачем, з вказівкою, що роботи по даному акту виконані по Договору.

Згідно доводів Відповідача, по Договору Позивачем виконано робіт на загальну суму 98408,40грн., що підтверджується актами виконаних робіт за липень 2015 року на суму 70214,40грн. та актом за березень 2016 року на суму 28194грн., а оплати було здійснено 100000грн. 07.05.2015 року в авансовій формі в сумі 100000грн. платіжним дорученням №441 та 22.09.2015 року платіжним дорученням №1221 було оплачено за виконані роботи по акту за липень 2015 року на суму 70214,40грн., і, відповідно, враховуючи штрафну санкцію за протермінування виконання робіт, застосовану щодо Позивача, від 30.03.2016 року в розмірі 98679грн., його заборгованість перед Відповідачем по Договору складає 170485грн.

Роботи, вказані Позивачем в акті виконаних робіт з поміткою за червень 2015 року, Позивачем не виконувались, цей акт є лише передрукованою початковою договірною ціною по Договору; всі фактичні обєми, що були виконані в червні-липні 2015 року, були заактовані Позивачем в акті за липень 2015 року на суму 70214,40грн. Позивачем цей акт було надіслано лише після цього, як в судовому засіданні ознайомився з локальним кошторисом до договірної ціни до Договору та здійснив фото фіксацію. Позивач вводить суд в оману.

Відповідачем до Підрядника після підписання 30.03.2016 року акту виконаних робіт було застосовано штрафну санкцію у вигляді нарахування штрафу згідно пункту 11.2 Договору в розмірі 98679грн.

Щодо наданих Позивачем видруківок декларацій на виконання робіт по інших обєктах, по яких Відповідач виконував роботи, то Позивач зазначив, що ним по даних обєктах роботи не виконувались, а лише виконувались роботи по Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ на загальну суму 98408,40грн.

Відповідач не визнав факту виконання Позивачем робіт по Акту за червень 2015 року, листом від 09.02.2018 року б/н Відповідач повідомив Позивача про зауваження до наданого акту виконаних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн., оскільки дані роботи не виконувались та дублюють обєми робіт за липень 2015 року.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи подану Позивачем заяву про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника Позивача за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наданих Сторонами доказів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Як зазначено вище в описовій частині рішення, Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн.

Відтак, підставою позовних вимог Позивачем зазначено невиконання Відповідачем обовязку по оплаті акту виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн.

Відповідач зазначає, що роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн. виконані Позивачем на підставі укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ та Відповідачем оплачені.

Позивач зазначає, що роботи, виконані за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн. виконувались не на підставі укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ та Відповідачем не оплачені.

Відтак, обставинами, які підлягають до веденню, серед іншого, є встановлення чи роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн. виконані на підставі укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ та чи оплачені такі.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, серед інших питань, які вирішує суд при ухваленні рішення, при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Щодо встановлення чи роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн. виконані на підставі укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ.

Судом встановлено, що 01.04.2015 року між Позивачем (Підрядник) та Відповідачем (Замовник) укладено договір підряду №181-ТМ на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, Замовник доручає, а Підрядник зобовязуться своїми силами та засобами виконати та здати Замовнику роботи «Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну», а Замовник приймає і оплачує виконані роботи частково і в цілому, а також виконує інші зобовязання, передбачені цим Договором.

Згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається на основі договірної ціни (Додаток 1), який є невідємною частиною даного Договору.

Відповідно до пункту 1.3 Договору обсяги робіт за Договором визначаються на основі локального кошторису (Додаток 2), який є невідємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 3.1 Договору вартість робіт по даному Договору на основі договірної ціни (Додаток 1) складає 34857,60грн., в тому числі ПДВ: 5809,60грн. На час дії Договору вартість робіт, обумовлена пунктом 3.1. є відкритою і підлягає коригуванню при встановленні нових нормативних актів по зміні вартості робіт, зміні чи доповненням вихідних даних в процесі виконання робіт. Коригування договірної ціни оформляється додатковою угодою за узгодженням Сторін (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору термін виконання всього комплексу робіт складає 14 робочих днів з дати отримання передоплати, зазначеної у пункті 5.1.2 Договору.

Згідно пункту 5.1 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються в наступному порядку: 5.1.1. Розрахунки між Сторонами проводяться в національній валюті України в гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника; 5.1.2. Замовник перераховує Підряднику для початку проведення будівельних робіт передоплату в розмірі 24400,32грн., в т.ч. ПДВ 4066,72грн., що складає 70% від загальної вартості робіт по Договору підряду; в подальшому оплата виконаних робіт за даним Договором, з урахуванням (за мінусом) раніше перерахованої передоплати, здійснюється Замовником за фактично виконаний обєм робіт, згідно підписаного акту прийому-передачі виконаних робіт форми КБ-2В та довідки вартості робіт форми КБ-3 протягом 5-ти робочих днів після їх підписання Замовником.

Відповідно до пункту 6.1 Договору виконані роботи приймаються Замовником з обовязковим складанням відповідного акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), який підписується уповноваженими представниками Замовника та Підрядника. При наявності зауважень або виявленні недоліків складається двосторонній акт, в якому перераховуються недоліки і вказуються терміни їх усунення; Підрядник протягом 5-ти днів від отримання акту зобовязаний підтвердити виконання або надіслати обгрунтовану відмову від виконання робіт; усунення недоліків проводиться за рахунок Підрядника протягом 10 робочих днів (пункт 6.2 Договору).

Згідно пункту 11.2 Договору за порушення термінів виконання робіт, визначених цим Договором, Підрядник сплачує штраф у розмірі 10% від суми несвоєчасно виконаних робіт за кожен прострочений день.

Відповідно до пункту 15.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання двома Сторонами та діє до повного виконання умов договору Сторонами.

Договір підписано та скріплено відбитками печаток Сторін.

У відповіді на відзив, надісланій Позивачем на адресу суду 05.02.2018 року (вх. №4020/18) Позивач зазначає, що Договірна ціна на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну складена на 26.03.2015 року на суму 34857,60грн.

Проте, такі доводи Позивача не відповідають наявним в матеріалах справи доказам.

Так, 30.03.2016 року між Сторонами підписано Договірну ціну на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, що здійснюється в 2015 році, яка складена у поточних цінах станом на 26.03.2015 року; розмір якої склав 28194грн.

Також, без зазначення дати Сторонами підписано Локальний кошторис на будівельні роботи №6-1-1 на Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, складений в поточних цінах станом на 26.03.2015 року Крім того, без зазначення дати Сторонами підписано Підсумкову відомість ресурсів.

Суд бере до уваги, що Договірна ціна Сторонами визначена в розмірі 28194грн. та її розмір повністю відповідає розміру, зазначеному у підписаному Сторонами акті виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн.

Крім того, в самому Акті виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., на який покликається Позивач, зазначено, що підставою його складання є Договірна ціна. Сторонами не наведено доводів та не подано доказів складання іншої, окрім вищеописаної, договірної ціни як на підставі укладеного Договорувід 01.04.2015 року №181-ТМ, так і на підставі будь-яких інших домовленостей Сторін.

При цьому суд бере до уваги, що згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається на основі договірної ціни (Додаток 1), який є невідємною частиною даного Договору.

Відтак, складання Акту за березень 2016 року на основі погодженої Договірної ціни є підтвердженням складання такого на основі Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ.

Також, згідно представленої Сторонами довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2016 року (найменування будівництва та його адреса Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників), вартість виконаних будівельних робіт складає з ПДВ 28194грн.

Суд також бере до уваги, що у представлених Довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2016 року та Актах №1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року відсутнє пряме посилання на укладений між Сторонами Договір. Проте, окрім того, що загальна вартість, зазначена у Довідках та ОСОБА_2 за березень 2016 року повністю відповідає вартості, зазначені у Договірній ціні (28194грн.), Договірній ціні відповідають і розміри зазначених в Акті за березень 2016 року загальної (всього) вартості будівельних робіт (23495грн.), і розміри податку на додану вартість (4699грн.).

Крім того, датою підписання Договірної ціни на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, як зазначено у Договірній ціні, є 30.03.2016 року, хоча така складена у поточних цінах станом на 26.03.2015 року.

З приводу доводів Позивача про те, що роботи, зазначені в Акті №1 за березень 2016 року виконані ним за укладеним між Сторонами договором підряду у спрощений спосіб суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відтак, при укладанні договору будівельного підряду, в тому числі у спрощений спосіб, Сторонами повинна складатись проектно-кошторисна документація.

Позивачем ж не наведено доводів та не подано доказів складання іншої проектно-кошторисної документації на проведення зазначених в Акті за березень 2016 року робіт, окрім наявних в матеріалах справи та описаних вище Локального кошторису на будівельні роботи №6-1-1 Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну та Договірної ціни на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, які складені (що визнається обома Сторонами), які складені щодо укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ.

Відтак, Позивачем не доведено факту укладення між Сторонами договору будівельного підряду у спрощений спосіб на виконання зазначених в Акті за березень 2015 року робіт.

Крім того, щодо доводів Позивача про те, що роботи згідно Акту за березень 2016 року не відповідають переліку та обсягу робіт, погоджених у Локальному кошторисі №6-1-1 суд зазначає наступне.

Так, у Локальному кошторисі №6-1-1 у розділі «Монтаж теплотраси» зазначено наступний перелік робіт:

1. Розроблення грунту у відвал екскаваторами «драглайн» або «зворотна лопата» з ковшом місткістю 0,65 (0,5-1) м3, група грунтів 2. Обяг робіт 0,32;

2. Розробка грунту вручну в траншеях глибиною до 2м без кріплень з укосами, група грунтів 2. Обсяг 0,06;

3. Безканальне прокладання теплогідроізольованих трубопроводів діаметром 65мм (пінополіуретанова ізоляція з зовнішньою оболонкою із поліетилену) при умовному тиску 1,6МПа (16кгс/см2), температурі 150 град. С; Обсяг 0,12;

6. Безканальне прокладання теплогідроізольованих трубопроводів діаметром 80мм (пінополіуретанова ізоляція з зовнішньою оболонкою із поліетилену) при умовному тиску 1,6МПа (16кгс/см2), температурі 150 град. С; Обсяг 0,216;

10. Засипка траншей і котлованів бульдозерами потужністю 50кВт (80к.с.) з переміщенням грунту до 5 м, група грунтів 1. Обсяг 0,3146.

Аналогічно, в Акті за березень 2016 року у розділі «Монтаж теплотраси» зазначено наступний перелік робіт:

1. Розроблення грунту у відвал екскаваторами «драглайн» або «зворотна лопата» з ковшом місткістю 0,65 (0,5-1) м3, група грунтів 2. Обяг робіт 0,133;

2. Розробка грунту вручну в траншеях глибиною до 2м без кріплень з укосами, група грунтів 2. Обсяг 0,08;

3. Безканальне прокладання теплогідроізольованих трубопроводів діаметром 65мм (пінополіуретанова ізоляція з зовнішньою оболонкою із поліетилену) при умовному тиску 1,6МПа (16кгс/см2), температурі 150 град. С; Обсяг 0,08;

6. Безканальне прокладання теплогідроізольованих трубопроводів діаметром 80мм (пінополіуретанова ізоляція з зовнішньою оболонкою із поліетилену) при умовному тиску 1,6МПа (16кгс/см2), температурі 150 град. С; Обсяг 0,024;

19. Засипка траншей і котлованів бульдозерами потужністю 50кВт (80к.с.) з переміщенням грунту до 5 м, група грунтів 1. Обсяг 0,124.

Відтак суд зазначає, що роботи (в тому числі перелік та обсяг), зазначені розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 (роботи перераховуються у пунктах 1, 2, 3, 6, 10 розділу, в інших матеріали) повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за березень 2016 року (причому, в тому ж порядку послідовності (щодо пунктів 1, 2, 3, 6) пунктів відповідного розділу Акту).

Крім того, і інші показники Локального кошторису №6-1-1 (такі, як вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 7 Локального кошторису №6-1-1)) щодо робіт (пункти 1, 2, 3, 6, 10 Локального кошторису №6-1-1) повністю відповідають аналогічним показникам (вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 8 Акту за березень 2016 року)) щодо робіт, зазначених в Акті за березень 2016 року (пункти 1, 2, 3, 6, 19 Акту). Винятком є лише зазначення у пунктах 6 Локального кошторису та Акту розміру загальної заробітної плати, при цьому, вартість експлуатації машин, в тому числі заробітна плата, у пунктах 6 Локального кошторису та Акту є ідентичними.

Вищенаведений аналіз Локального кошторису №6-1-1 та Акту за березень 2016 року ставить під сумнів доводи Позивача ще й тому, що Локальний кошторис №6-1-1 складено (як зазначається в самому Кошторисі) в поточних цінах станом на 26.03.2015 року, а Акт №1 за березень 2016 року.

Щодо наведення в Акті №1 за березень 2016 року ще інших, аніж передбачені Локальним кошторисом №6-1-1 робіт та матеріалів, суд зазначає, що у відповіді на відзив від 05.02.2018 року (вх. №4020/18) Позивач сам ствердив, що в ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про більший обсяг та вартість робіт (більшу, аніж зазначено у кошторисі та пункті 3.1 Договору ціну (34857,60грн.)), що становитиме не менше 100000грн. Підтвердженням цьому є і виписка з банківського рахунку Відповідача (згідно якої оплата 100000грн. здійснена платіжним дорученням від 07.05.2015 року №441 Відповідачем Позивачу з призначенням платежу за роботи згідно договору 181ТМ).

Суд також зазначає, що роботи, зазначені в розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 роботи, як і в Акті за березень 2016 року, повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за липень 2015 року. При цьому, Акт за липень 2015 року (як безпосередньо у ньому зазначається та визнається Позивачем) складено на підставі Договору, таки є оплаченим.

При цьому суд бере до уваги, що у відповіді на відзив Позивач зазначив, що роботи, погоджені у локальному кошторисі №6-1-1, не відповідають роботам, виконаним та зданим згідно актів: за липень 2015 на суму 70214,40грн. та за березень 2016 на суму 28194грн. При цьому, у тій ж відповіді на відзив Позивачем зазначено, що у липні 2015 року Позивач виконав решту будівельних робіт, які Відповідач прийняв.

Наведене також спростовує доводи Позивача щодо того, що Акт за березень 2016 року складено не на підставі Договору з причин неповної відповідності Локальному кошторису №6-1-1 та пояснюється збільшенням договірної ціни.

При цьому суд також зазначає, що визначальним є не встановлення повної відповідності Локального кошторису №6-1-1 Актам за липень 2015 року та за березень 2016 року, а складання цих Актів на підставі укладеного між Сторонами Договору.

Суд зазначає, що, з врахуванням положень пунктів 4.1, 5.1.1 Договору та дати перерахування авансу в розмірі 100000грн., роботи за вказаним Договором повинні були б бути виконані (з врахуванням вихідних та святкових днів у травні 2015 року) 28.05.2015 року.

В матеріалах справи відсутні, Сторонами не наведені доводи та не представлені докази факту виконання чи закінчення виконання робіт в строк до 28.05.2015 року.

Відтак, роботи виконувались не з додержанням встановлених Договором строків.

При цьому суд бере до уваги доводи Позивача, що згідно інформаційного витягу з офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вказана інформація є загальнодоступною, в тому числі і для суду), підтверджується факт реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації ВЛ 47 у грудні 2015 року на обєкті «Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р.-ну».

Проте суд зазначає, що факт реєстрації Декларації не є беззаперечним доказом відповідності строків виконання робіт, проведених за Договором, оскільки роботи могли проводитись додатково до проектної документації до чи після виконання задекларованих будівельних робіт (Сторонами не представлено доказів, що передбачені Договором роботи виконувались в межах проектної документації, по якій виконувались зазначені у деклараціях роботи), крім того, відповідно до пункту 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року №747, відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні несе Замовник, яким Сторони Договору в даному випадку не являються.

Підтвердженням вищенаведеного є й те, що декларація про початок будівельних робіт ВЛ 07 (згідно даних офіційного веб-сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції України) на обєкті «Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р.-ну» задекларована у серпні 2015 року.

Проте, жодною із Сторін у даному спорі не наведено доводів та не подано доказів виконання робіт за Договором впродовж серпня-грудня 2015 року (з моменту реєстрації Декларації про початок будівельних робіт до моменту реєстрації декларації про готовність обєкту до експлуатації); доводи наведені виключно щодо виконання таких впродовж червня-липня 2015 року, березень 2016 року.

Наведене також спростовує доводи Позивача про неможливість виконання робіт згідно Акту за березень 2016 року по Договору та те, що Договір закінчився у липні 2015 року.

Крім того, згідно податкової накладної №14 від 30.03.2016 року, складеної Позивачем на підставі цивільно-правового договору Договору про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ, така складена щодо Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників, на суму 28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.

Суд критично оцінює доводи Позивача щодо того, що зазначення у податковій накладній №14 від 30.03.2016 року посилання на укладений між Сторонами Договір про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ допущено з порушенням пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, яка містить вичерпний перелік обовязкових реквізитів, серед яких відсутня вимога про зазначення правової природи договору, його номеру та дати складання, та посилання на Договір підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ є помилкою та персональною відповідальністю головного бухгалтера, тому що в останньої не було жодних законних підстав посилатися на вказаний Договір тому, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2016 року на суму 28194грн. відсутні реквізити згадуваного договору.

Так, зазначення у податковій накладній №14 від 30.03.2016 року посилання на укладений між Сторонами Договір про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ як на вид цивільно-правового Договору, хоч і прямо не передбачено пунктом 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, проте, містить інформативний характер щодо підстави виникнення зобовязання. Крім того, представником Позивача, при зазначенні про допущену помилку при складанні податкової накладної №14 від 30.03.2016 року, не тільки не подано доказів, що головний бухгалтер дійсно допустилась помилки, а й не наведено доводів та не подано доказів виправлення помилок у податковій накладній №14 від 30.03.2016 року, в тому числі згідно Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року N1307. Також, зазначені у Податковій накладній розміри зобовязань та ПДВ (28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.) повністю відповідають розмірам, зазначеним у складеній на основі Договору Договірній ціні.

Щодо доводів Позивача про те, що у Довідці та ОСОБА_2 за березень 2016 року відсутні посилання на Договір, а на решті актів таке посилання наявне суд зазначає, що відсутність посилання в акті чи довідці про вартість виконаних робіт на Договір не є беззаперечним доказом того, що зазначені в Акті та Довідці роботи виконані не за Договором. При цьому суд бере також до уваги наступне: Довідка містить посилання на Договірну ціну; в Акті та Довідці за березень 2016 року в бланкетній формі зазначено Договір № … від …, проте, такі реквізити не заповнені; як вірно зазначає Позивач у відповіді на відзив, Акт складається підрядником і представляється замовнику, відтак, незазначення Позивачем в Акті та Довідці за березень 2016 року реквізитів Договору, в силу положень пунктів 6.1, 6.2 Договору, не є підставою для не підписання чи повернення Акту.

Позивачем після отримання відзиву, в якому Відповідач повідомив, що між Сторонами укладено Договір від 01.04.2015 року №181-ТМ на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району, заперечено виконання робіт згідно Акту за березень 2016 року у с.Верба та у відповіді на відзив Позивач зазначив: «Разом з тим, назва робіт «влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників» може стосуватися, будь-якої, іншої птахофабрики чи то в с. Суходоли, чи то в с. Шистів Волинської області, де ТзОВ «Р-Інжиніринг» поєднує функції проектувальника та генпідрядника будівництва.

Проте, будь-яких доказів виконання Позивачем на замовлення Відповідача зазначених в Акті за березень 2016 року робіт (влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників) в іншому, аніж село Верба, населеному пункті, Позивачем не надано, як і не пояснено продовж розгляду справи де Позивачем виконувались зазначені в Акті за березень 2016 року роботи.

Представник Відповідача категорично заперечив виконання Позивачем на замовлення Відповідача вказаних в Акті за березень 2016 року робіт, а саме влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в будь-якому іншому населеному пункті, окрім с.Верба. Крім того суд зазначає, що представлені Позивачем видруківки декларацій не містять жодної інформації про виконання робіт саме Позивачем. У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач щодо наданих видруківок декларацій на виконання робіт по інших обєктах, по яких Відповідач виконував роботи, зазначив, що Позивачем по даних обєктах роботи не виконувались, а лише виконувались роботи по Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ.

В доповнення до вищенаведеного суд зазначає, що позиція щодо того, що зазначені в Акті за березень 2016 року роботи виконувались не у с.Верба, а в іншому можливому населеному пункті, Позивачем висловлена після надходження відзиву, у якому Відповідач повідомив, що між Сторонами укладено Договір від 01.04.2015 року №181-ТМ на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району. Проте, при поданні позову на сторінці 1 позовної заяви сам Позивач зазначав, що у відповідності до умов укладеного у спрощений спосіб договору він зобовязався виконати та здати Відповідачеві роботи Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського р-ну».

Відтак, впродовж розгляду справи Позивачем зазначено доводи та висловлену позицію протилежну, аніж зазначена у позовній заяві.

При цьому суд бере до уваги, що Договір від 01.04.2015 року між Сторонами укладено саме на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що:

1) з врахуванням положень частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України Сторонами повинна складатись проектно-кошторисна документація навіть при укладенні договору будівельного підряду у спрощений спосіб. Позивачем ж не наведено доводів та не подано доказів складання іншої проектно-кошторисної документації на проведення зазначених в Акті за березень 2016 року робіт, окрім Локального кошторису на будівельні роботи №6-1-1 та Договірної ціни, які складені щодо укладеного між Сторонами Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ. Відтак, Позивачем не доведено факту укладення між Сторонами договору будівельного підряду у спрощений спосіб на виконання зазначених в Акті за березень 2015 року робіт;

2) договір підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ укладено між Сторонами на влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників у с.Верба Володимир-Волинського району;

3) в Акті виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року зазначено, що підставою його складання є Договірна ціна;

4) зазначена у підписаній згідно Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ Договірній ціні сума є ідентичною тій, що зазначена в Акті №1 за березень 2016 року (28194грн.);

5) згідно пункту 1.2 Договору вартість робіт за Договором визначається саме на основі Договірної ціни;

6) Договірній ціні відповідають також розміри зазначених в Акті за березень 2016 року загальної (всього) вартості будівельних робіт (23495грн.), і розміри податку на додану вартість (4699грн.);

7) Сторонами не наведено доводів та не подано доказів складання іншої, окрім наявної в матеріалах справи складеної згідно Договору Договірної ціни на суму 28194грн.;

8) складання Акту за березень 2016 року на основі погодженої Договірної ціни є підтвердженням складання такого на основі Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ;

9) датою підписання Договірної ціни на будівництво Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну, як зазначено у Договірній ціні, є 30.03.2016 року, хоча така складена у поточних цінах станом на 26.03.2015 року;

10) роботи (в тому числі перелік та обсяг), зазначені розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 (роботи перераховуються у пунктах 1, 2, 3, 6, 10 розділу, в інших матеріали) повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за березень 2016 року (причому, в тому ж порядку послідовності (щодо пунктів 1, 2, 3, 6) пунктів відповідного розділу Акту);

11) інші показники Локального кошторису №6-1-1 (такі, як вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 7 Локального кошторису №6-1-1)) щодо робіт відповідають аналогічним показникам (вартість одиниці експлуатації машин та заробітної плати (графи 6, 8 Акту за березень 2016 року)) щодо робіт, зазначених в Акті за березень 2016 року (пункти 1, 2, 3, 6, 19 Акту);

12) Локальний кошторис №6-1-1 складено (як зазначається в самому Кошторисі) в поточних цінах станом на 26.03.2015 року, а Акт №1 складено за березень 2016 року;

13) в ході підготовки виконання будівельних робіт сторони дійшли згоди про новий обсяг та вартість робіт (більшу, аніж зазначено у кошторисі та пункті 3.1 Договору (34857,60грн.)), що становитиме не менше 100000грн.;

14) у складеній Позивачем податковій накладній №14 від 30.03.2016 року зазначено, що така складена на підставі цивільно-правового договору Договору про виконання робіт від 01.04.2015 року №181-ТМ, щодо Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників, на суму 28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн. Зазначені у податковій накладній розміри зобовязань та ПДВ (28194грн., в тому числі 23495грн. без ПДВ, розмір ПДВ 4699грн.) повністю відповідають розмірам, зазначеним у складеній на основі Договору Договірній ціні;

15) будь-яких доказів виконання Позивачем на замовлення Відповідача зазначених в Акті за березень 2016 року робіт (влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників) в іншому, аніж село Верба, населеному пункті, Позивачем не надано, як і не пояснено продовж розгляду справи де Позивачем виконувались зазначені в Акті за березень 2016 року роботи. Представлені Позивачем видруківки декларацій не містять жодної інформації про виконання робіт Позивачем. Відповідачем зазначено, що Позивачем на замовлення Відповідача виконувались роботи по влаштуванню теплової мережі від модульних котелень до пташників лише по Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ у с.Верба;

16) доводи Позивача щодо того, що зазначені в Акті №1 за березень 2016 року роботи ним виконувались не у с.Верба суперечать доводам позовної заяви, де при поданні позову Позивач зазначав, що він зобовязався виконати та здати Відповідачеві роботи Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників саме у с.Верба Володимир-Волинського р-ну;

17) роботи, зазначені в розділі «Монтаж теплотраси» Локального кошторису №6-1-1 роботи, як і в Акті за березень 2016 року, повністю за переліком та повністю чи частково за обсягом включені у розділ «Монтаж теплотраси» Акту за липень 2015 року. При цьому, Акт за липень 2015 року (як безпосередньо у ньому зазначається та визнається Позивачем) складено на підставі Договору, таки є оплаченим, що також спростовує доводи Позивача щодо того, що Акт за березень 2016 року складено не на підставі Договору з причин неповної відповідності Локальному кошторису №6-1-1 та пояснюється збільшенням договірної ціни;

18) роботи за Договором виконувались не з додержанням встановлених Договором строків (визначених пунктами 4.1, 5.1.1 Договору з врахуванням дати оплаченого авансу) та не з додержанням зазначених у деклараціях про початок будівельних робіт та про готовність обєкта до експлуатації строків (Декларація про будівельних робіт серпень 2015 року, про готовність обєкта до експлуатації грудень 2015 року), що не виключає можливості виконання робіт згідно Договору у березні 2016 року,

дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені в Акті №1 за березень 2016 року роботи виконані в межах та на виконання укладеного між Сторонами Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ.

При цьому суд погоджується з позицією Позивача, що Акт за березень 2016 року є підставою для проведення розрахунків, проте зазначає, що такий складено про виконання робіт, передбачених укладеним між Сторонами Договором.

Щодо встановлення чи оплачені роботи, виконані за актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2016 року на суму 28194грн.

У відповіді на відзив від 05.02.2018 року (вх. №4020/18) Позивач зазначає, що в ході підготовки виконання будівельних робіт сторони прийшли згоди про новий обсяг та вартість робіт, що становитиме не менше 100000грн. Відповідачем дані доводи не заперечені та зазначено, що Відповідачем оплачено Позивачу 100000грн. 07.05.2015 року, що не заперечено Позивачем. Наведене також підтверджується випискою з банківського рахунку Відповідача (згідно якої оплата 100000грн. здійснена платіжним дорученням від 07.05.2015 року №441 Відповідачем Позивачу з призначенням платежу за роботи згідно договору 181ТМ).

Крім того, відповідно до платіжного доручення від 22.09.2015 року №1221, оригінал якого оглянуто судом, Відповідачем сплачено Позивачу 70214,40грн. з призначенням платежу за роботи згідно договору 181 від 01.04.2015 року.

З приводу доводів Позивача, що у платіжному дорученні від 22.09.2015 року №1221 на суму 70214,40грн. відсутні обовязкові реквізити, як то підписи уповноважених представників банку, а також відбитки печатки, а тому правдивість такого платіжного доручення викликає обгрунтовані підозри, суд зазначає, що, як пояснено представником Відповідача, долучена ним копія платіжного доручення є видруківкою з системи клієнт-банк. Впродовж розгляду справи та в судовому засіданні 21.03.2018 року судом оглянуто оригінал платіжного доручення від 22.09.2015 року №1221 на суму 70214,40грн. та встановлено, що у ньому наявні підписи уповноважених представників банку, а також відбитки печатки.

Відтак, на виконання умов Договору Відповідачем оплачено Позивачу 170214,40 гривень.

Відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за липень 2015 року (найменування будівництва та його адреса Влаштування теплової мережі від модульних котелень до пташників в с.Верба Володимир-Волинського р-ну), складеної на підставі Договору №181-ТМ від 01.04.2015 року, вартість виконаних будівельних робіт складає з ПДВ 70214,40грн.; дата підписання Довідки за липень 2015 року 31.07.2015 року.

Аналогічні дані наведені в Акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року від 31.07.2015 року.

Позивач визнав виконання ним робіт у липні 2015 року. Так, у Відповіді на відзив від Позивачем зазначено, що у липні 2015 року Позивач виконав решту будівельних робіт, які Відповідач прийняв. В той же час, у відповіді на відзив Позивач зазначив, що роботи, погоджені у локальному кошторисі №6-1-1, не відповідають роботам, виконаним та зданим згідно актів: за липень 2015 на суму 70214,40грн. та за березень 2016 на суму 28194грн. Крім того, у клопотанні від 07.03.2018 року вх.№8416/18 Позивач зазначив, що Акт за липень 2015 року на суму 70214,40грн. є підтвердженням факту існування між Сторонами правовідносин за Договором від 01.04.2015 року №181-ТМ.

Після складання Акту за липень 2015 року на суму 70214,40грн. платіжним дорученням від 22.09.2015 року №1221 на таку ж суму 70214,40грн. Відповідач оплатив Позивачу вказану суму з призначенням платежу за роботи згідно договору 181 від 01.04.15.

Згідно доводів Позивача, у червні 2015 року Позивач виконав роботи, передбачені локальним кошторисом (Додаток 2) до Договору та нарочно передав Відповідачу довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн.

При цьому Позивач зазначив, що роботи, які погоджені у кошторисі №6-1-1 відповідають роботам, що виконані та здані Позивачем згідно акту приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн.

Відповідач заперечив виконання Позивачем робіт згідно Акту за червень 2015 року та надання Позивачем Відповідачу вказаного акту до 31.01.2018 року.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження передання Відповідачеві ОСОБА_2 за червень 2015 року як у червні 2015 року, так і до дати подання позовної заяви включно.

Позивач також зазначив, що станом на 31.01.2018 року Відповідач не підписав та не повернув другий екземпляр вказаних довідки та акту Позивачу. Згідно доводів Позивача 31.01.2018 року. Позивач повторно надіслав Відповідачу довідку та акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн. цінним листом з описом.

Факт надіслання 31.01.2018 року Позивачем Відповідачу ОСОБА_2 за червень 2015 року підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист з відбитком поштового штепмеля та фіскальним поштовим чеком від 31.01.2018 року №9685.

У запереченнях на відповідь на відзив Відповідач стверджує, що роботи, вказані Позивачем в акті виконаних робіт з поміткою за червень 2015 року, Позивачем не виконувались, цей акт є лише передрукованою початковою договірною ціною по Договору; всі фактичні обєми, що були виконані в червні-липні 2015 року, були заактовані Позивачем в акті за липень 2015 року на суму 70214,40грн. Позивачем цей акт було надіслано лише після цього, як в судовому засіданні ознайомився з локальним кошторисом до договірної ціни до Договору та здійснив фото фіксацію. Позивач вводить суд в оману.

У запереченнях на відповідь на відзив від 14.02.2018 року за вх.№52061/18 Відповідач зазначив, що листом від 09.02.2018 року б/н, надісланим Відповідачем Позивачу 10.02.2018 року, Відповідач повідомив Позивача про зауваження до наданого акту виконаних робіт за червень 2015 року на суму 34857,60грн., оскільки дані роботи не виконувались та дублюють обєми робіт за липень 2015 року.

Факт надіслання зауважень до Акту з червень 2015 року підтверджується фіскальним поштовим чеком від 10.02.2018 року №ПН 655 та описом вкладення з відбитком поштового штемпеля.

Щодо зауважень Відповідача до акту за червень 2015 року на суму 34857,60грн. Позивач, з покликанням на статті 11, 837, 882 Цивільного кодексу України та статтю 180 Господарського кодексу України зазначив, що закон повязує виникнення зобовязань з оплати робіт з фактом їх виконання; при цьому, сам по собі акт передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про виникнення такого зобовязального правовідношення.

Суд зазначає, що встановлення факту виконання робіт за іншими, окрім Акту за березень 2016 року, Актами не входить в предмет доказування у даній справі. При цьому суд бере до уваги, що сума здійснених Відповідачем оплат за Договором 170214,40грн. (100000 + 70214,40) є більшою, аніж загальна сума вищедосліджених Актів 133266грн. (34857,60 + 70214,40 + 28194) за червень, липень 2015 року та за березень 2016 року, про складання яких зазначено Сторонами.

Відтак, з врахуванням висновків суду, що Акт за березень 2016 року складено на виконання робіт згідно укладеного Договору від 01.04.2015 року №181-ТМ, суд приходить до висновків, що роботи, вказані в Акті №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., оплачені Відповідачем без порушення термінів оплати.

З приводу доводів Відповідача про застосування до Позивача штрафної санкції та наявності боргу у Позивача перед Відповідачем за Договором суд зазначає, що Відповідачем не представлено доказів звернення Відповідачем вимог до Позивача про застосування штрафної санкції; при цьому, вказані обставини не входять у предмет доказування у даному спорі.

Доводи Сторін та наявні в матеріалах справи докази щодо різних чисел березня 2016 року як дати підписання Акту №1 за березень 2016 року при вищенаведених висновках суду не впливають на прийняття рішення, відтак, не потребують окремих висновків суду, оскільки такі покладені лише в основу розміру інфляційних нарахувань та 3% річних, у стягненні яких судом відмовлено.

Також, суд відхиляє як доказ представлений Відповідачем акт звіряння взаємних розрахунків, оскільки такий носить виключно інформаційний характер та підписаний виключно Відповідачем.

Судом застосовано наступні права, в тому числі ті, на які посилалися Сторони, з мотивів, що такі необхідні для вирішення даного спору, регулюють спірні правовідносини та права Сторін в межах спору, а також застосовані при оцінці аргументів Сторін, висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову. Інші норми права, на які посилалися Сторони, суд не застосував з мотивів достатності застосованих норм права для вирішення спору.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України примусове виконання обов'язку в натурі може бути способом захисту цивільного права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до вимог частини 1 статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 1 статті 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Згідно із статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статтей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між Сторонами Договір від 01.04.2015 року №181-ТМ є договором підряду, а саме договором будівельного підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно частин 1-3 статті 844 Цивільного кодексу України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі; якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником; кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором; зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін; у разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково; підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта; до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частин 1-2 статті 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт; підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду; договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно статті 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття; замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами; замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника; передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною; акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими; прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування; замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно частини 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, в тому числі вищенаведені висновки суду щодо того, що зазначені в Акті №1 за березень 2016 року роботи виконані в межах та на виконання укладеного між Сторонами Договору підряду від 01.04.2015 року №181-ТМ, беручи до уваги, що сума здійснених Відповідачем оплат за Договором 170214,40грн. (100000 + 70214,40) є більшою, аніж загальна сума вищедосліджених Актів 133266грн. (34857,60 + 70214,40 + 28194) за червень, липень 2015 року та за березень 2016 року, про складання яких зазначено Сторонами, враховуючи висновки суду, що роботи, вказані в Акті №1 за березень 2016 року на суму 28194грн., оплачені Відповідачем без порушення термінів оплати, суд приходить до висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог Позивачем та відсутність правових підстав до задоволення позову, а відтак в позові слід відмовити повністю.

У позовній заяві Позивач також зазначає, що ним сплачено 1600грн. судового збору та понесено 31040грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до платіжного доручення від 23.11.2017р. №1295 Позивачем сплачено за подання позову 1600грн. судового збору.

Представник Позивача здійснював свої повноваження на підставі оренду серії ВЛ №000,039907, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 20.11.2017 року №20-11/17; згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.11.2017 року №1331, посвідчення адвоката №1331 від 04.11.2017 року, виданого Радою адвокатів Рівненської області.

До позовної заяви Позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 20.11.2017 року №20-11/17 та копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20.11.2017 року №12-г на суму 2560грн., а також копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 20.11.2017 року №12 ко на суму 2560грн.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормою статті 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу: в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Як доказ сплати судових витрат Позивач подав Платіжне доручення від 23.11.2017 року №1295 про сплату судового збору за подання позовної заяви до господарського суду в розмірі 1600грн.

Належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження факту здійснення інших судових витрат Позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідач наданих чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористався.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, враховуючи обставини, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновків про те, що судові витрати у справі слід розподілити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та покласти на Позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтею 129 Конституції України, 4, 13, 42, 43, 46, 73, 74, 76,-79, 81, 86, 129, 222, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтями 173, 174, 180, 181, 193 Господарського кодексу України, статтями 3, 6, 11, 15, 16, 509, 510, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 837, 844, 846, 854, 875, 877, 879, 882 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені статтею 241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 02.04.2018 року.

Суддя Фартушок Т. Б.