РІШЕННЯ

03 квітня 2018 року

м. Тернопіль

Справа № 921/719/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, Центральна Частина Києва, м. Київ, 10030 в особі Тернопільської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" вул. Чорновола, 4, м. Тернопіль, 46001

до Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації вул. С. Бандери, 7, м. Монастириська, Монастириський район, Тернопільська область, 48301

про стягнення 79 454,44 грн. заборгованості по витратах, понесених у січні-червні 2017 внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 11.12.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.01.2018р.

Ухвалою суду від 16.01.2018р. постановлено розгляд справи №921/719/17-г/7 здійснювати за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 13.02.2018р.

У судовому засіданні 13.02.2018р. оголошено перерву до 27.02.2018р.

Ухвалою суду від 27.02.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 16.03.2018р.

У судовому засіданні 16.03.2018р. відкладено розгляд спору по суті на 03.04.2018р. Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації повідомлено про розгляд справи по суті, в порядку ч. 2 ст. 120, ч. 2 ст. 121 ГПК України.

Представник позивача подав клопотання №б/н від 02.04.2018р. про розгляд справи 03.04.2018р. без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог посилається на невиконання відповідачем норм чинного законодавства щодо відшкодування витрат за надані у січні – червні 2017 року телекомунікаційні послуги на пільгових умовах окремим категоріям громадян міста Монастириська та Монастириського району, на яких поширюється дія норм Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Законі України "Про охорону дитинства". На підтвердження надання послуг позивачем, відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 04.03.2002р. №256, на адресу відповідача направлені щомісячні, як у електронному варіанті так і рекомендованою кореспонденцією, звіти, які залишилися без розгляду та відшкодування витрат. Представник позивача в процесі розгляду справи пояснив, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, складання актів звіряння розрахунків є обов`язком відповідача, невиконання якого не звільняє відповідача від виконання зобов`язання, а чинне законодавство не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян. Вважає твердження відповідача про те, що такий не являється головним розпорядником коштів по відшкодуванні пільг за надані телекомунікаційні послуги такими, що суперечать Постанові КМУ від 04.03.2002р. №256 у редакції, що діяла у період, у якому виник заявлений борг, а зміна джерела фінансування на місцевий бюджет не змінила обов’язку Управління щомісяця проводити розрахунки з підприємствами і організаціями, що надають послуги, та складати акти звіряння розрахунків, що також підтверджується Положенням про Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації від 11.09.2017р. №343-од.

Відповідач подав заяву №01.1-19/612 від 07.03.2018р. про розгляд справи за наявними документами без участі представника Управління. У процесі розгляду справи відповідач заперечував проти позовних вимог, обґрунтовуючи це наступним: - у Законі України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим категоріям громадян не передбачені; - відсутністю коштів у районному бюджеті на 2017р. на здійснення розрахунків з підприємствами та організаціями, які надають пільги на послуги зв’язку різним верствам населення; - на вказані цілі кошти не виділялись, що підтверджується листами до Монастириської районної державної адміністрації, Монастириської районної ради, фінансового управління райдержадміністрації; - Управління, як орган державної влади і бюджетна установа, діє відповідно до чинного законодавства України, однак жодних договірних чи фінансових зобов'язань відповідач перед позивачем не має, так як не проводило звірку за формою "№2-пільга" та не підписувало акти звіряння за формою "№3-пільга"; - Управління не являється головним розпорядником коштів по відшкодуванні пільг за надані телекомунікаційні послуги ПАТ "Укртелеком".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" надано протягом січня - червня 2017р. телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам міста Монастириська та Монастириського району на суму 79 454,44 грн., які мають пільги з їх оплати згідно Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства";

- факт надання послуг та фактичне споживання їх споживачами, які користуються такими пільгами, підтверджується Розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у період січень – червень 2017р. (Форма №2-пільга) громадянам міста Монастириська та Монастириського району на суму 79 454,44 грн., а саме: за січень 2017р. – 13 363,22 грн., за лютий 2017р. – 13 497,34 грн., за березень 2017р. – 13 292,00 грн., за квітень 2017р. – 13 336,15 грн., за травень 2017р. – 13 040,18 грн., за червень 2017р. – 12 925,55 грн.;

- позивачем надіслано відповідачу щомісячно, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні звіти, що підтверджується супровідними листами: №06/2-11-49 від 06.02.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 09.02.2017р.); № 06/2-11-97 від 06.03.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 07.03.2017р.); № 06/2-11-129 від 06.04.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 07.04.2017р.); № 06/2-11-157 від 08.05.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 11.05.2017р.); № 06/2-11-187 від 07.06.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 09.06.2017р.); № 06/2-11-215 від 20.07.2017р. (опис вкладення та фіскальний чек від 24.07.2017р.), одержання яких відповідачем не заперечується.

Зазначені Звіти також направлялися на електронну пошту відповідача ().

Непроведення відшкодування відповідачем вартості наданих послуг стало підставою для звернення позивача до суду.

Суд, на підставі ст. 86, 237 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", пільги щодо оплати послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України за місцем проживання з дня пред'явлення документа, що підтверджує право на пільги.

Видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, при цьому, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ст. 87, ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі – Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (в редакції чинній станом на січень – червень 2017р.).

Відповідно до п. 2 Постанови №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (п. 3 Порядку №256 в редакції чинній станом на січень – червень 2017р.).

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг міста Монастириська та Монастириського району є Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно ч. 1 п. 8 Порядку №256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку №256 в редакції чинній станом на січень – червень 2017р.).

Згідно п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р., підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

При цьому, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р., Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації є не лише розпорядником бюджетних коштів, а й органом, що контролює відомості, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг окремим категоріям громадян при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.ч. 1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011р. №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, зокрема, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Отже, Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення міста Монастириська та Монастириського району, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем, внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. При цьому, не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ст. 617 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки відповідач не надав заперечень щодо невідповідності даних зазначених позивачем у звітах про осіб, яким надані пільги з послуг зв’язку, факту надання телекомунікаційних послуг, підстав їх надання та їх вартості, тим самим не спростував вимоги позивача щодо їх оплати.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у Державному та місцевому бюджетах не передбачені витрати, пов'язані із наданням пільг на послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, та про відсутність договірних правовідносин між сторонами, оскільки:

-          законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах;

-          відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, які є джерелом права згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначив, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018р. у справі №913/230/17, від 13.02.2018р. у справі №927/345/17, від 14.02.2018р. у справі №921/177/17-г/14, від 20.03.2018р. у справі №921/7/17-г/17, від 23.03.2018р. у справі №904/6252/17.

- обов’язок відповідача відшкодовувати вартість наданих громадянам послуг на пільгових умовах виникає не із договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства – законів, що відповідає ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи, передбачений ч. 3 ст.123 ГПК України.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому, частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Сторонами не подано попереднього розрахунку суми судових витрат в порядку ст. 124 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Стягнути з Управління соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації (вул. С. Бандери, 7, м. Монастириська, Монастириський район, Тернопільська область, 48301, ідентифікаційний код – 03195599) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Чорновола, 4, м.Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код – 01188052) 79 454 (сімдесят дев'ять тисяч чотириста п’ятдесят чотири) грн. 44 коп. заборгованості по витратах, понесених у січні-червні 2017 внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Рішення суду розміщене у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Повне рішення складено "04" квітня 2018 року.

Суддя                                                                                 М.С. Стадник