ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" квітня 2018 р. Справа № 918/196/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс" від 27.03.2018 року № 79 про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову до подання позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс"

до Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання Рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2018 року № 3 недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс" звернулося до Господарського суду Рівненської області з заявою про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить, посилаючись на ст. 136 - 137 Господарського процесуального кодексу України, вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2018 року № 3 у справі № 05-03/4-17 до вирішення справи по суті, а також заборонити Рівненському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України нараховувати пеню за Рішенням від 14.02.2018 року № 3 по справі № 05-03/4-17 за несплату штрафу до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс" зазначає про те, що п. 5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Загальний строк розгляду справи щодо визнання недійсним та скасування Рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2018 року № 3 у справі № 05-03/4-17 буде складати приблизно 110 днів, та як наслідок Антимонопольним комітетом України буде нараховувати пеню за несплачений штраф.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки. Не можуть забезпечуватися заходами інші, крім позовних, вимоги (наприклад, пов'язані із здійсненням повороту виконання судового рішення, із зміною способу та порядку його виконання тощо).

Судом встановлено, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування заявника про можливу небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, без надання будь-яких доказів та без зазначення фактичних обставин, на підтвердження, викладеного в заяві.

Суд зазначає, що стаття 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачає зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу.

Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого, зокрема, згідно з ч.1. ст. 48 цього Закону, ч.1.ст.30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до ч.3. ст.48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше (ст.60 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Так як ухвалою господарського суду від 04.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс" до Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання Рішення адміністративної колегії Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.02.2018 року № 3 недійсним, то це зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи.

Дослідивши обставини справи, суд виходить з того, що припущення заявника не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а тому заява про забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Поняття і види доказів викладені у ст. 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 136-138 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фінансово-промислова компанія "Гросс" про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала складена та підписана "05" квітня 2018 року.

Відповідно до ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Церковна Н.Ф.