РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Справа № 07/138-38.1

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Огороднік К.М., суддя Тимошенко О.М. , суддя Саврій В.А.

секретар судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.01.2018 року у справі № 07/138-38.1 (суддя Якушева І.О.), повний текст ухвали складено 18.01.2018 року

за скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

по справі № 07/138-38.1

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Державного комунального підприємства "Луцьктепло"

про стягнення 21705900 грн.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю,

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю,

органу ДВС - ОСОБА_3, за довіреністю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.10.2010 року у справі № 07/138-38.1. позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з Державного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 20387562 грн. (в тому числі, 20000000 грн. основного боргу, 146482 грн. пені та 241080 грн. 3% річних), а також 23951,23 грн. витрат по сплаті державного мита та 221,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду видано наказ №07/138-1 від 03.03.2011 року.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувають накази господарського суду Волинської області від 03.03.2011 року № 07/138-1 (виконавче провадження № 28694996) та від 27.03.2012 року № 5004/165/12-1 (виконавче провадження № 33061785) про стягнення коштів з ДКП "Луцьктепло" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України".

Постановами державного виконавця від 11.08.2016 року виконавчі провадження № 28694996 та № 33061785 приєднані до зведеного виконавчого провадження № 51936816.

Також у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні наказ Господарського суду Рівненської області від 22.10.2012 року № 5019/1121/12 (постанова державного виконавця від 11.08.2016 року, виконавче провадження № 40022768 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 51936816) про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ТзОВ "Тепелен" заборгованості та наказ Господарського суду Волинської області від 11.08.2014 року № 903/336/14-1 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості.

13.06.2017 року, 10.08.2017 року, 29.08.2017 року та 06.10.2017 року державним виконавцем були винесені постанови у зведеному виконавчому провадженні № 51936816 (ВП № 40022768) про арешт коштів, які містяться на рахунках ДКП "Луцьктепло", відкритих в установах банку.

З повідомлення стягувача № 31/13-1730 від 14.04.2017 року вбачається, що станом на 14.04.2017 року заборгованість за наказом № 07/138-1 від 03.03.2011 року становила 13094619,41 грн.

За період з червня 2017 року по серпень 2017 року з рахунку відповідача органом ДВС списано 1369617,92 грн., що підтверджується копією картки рахунку ДКП "Луцьктепло".

Позивач по справі (стягувач) звернувся до суду першої інстанції зі скаргою № 31/13-3517 від 31.08.2017 року на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, в якій просив: визнати незаконною бездіяльність державного виконавця, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні № 51936816; визнати незаконною бездіяльність відповідальної особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні № 51936816 та зобов'язати посадових осіб органу ДВС здійснити розподіл та перерахувати на користь стягувача стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні № 51936816.

Заявником у зазначеній скарзі обєднано вимоги щодо бездіяльності органу ДВС, допущеної при виконанні наказів, які видані на виконання рішень Господарського суду Волинської області, прийнятих у двох різних справах, відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про роз'єднання вимог ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" за скаргою щодо бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, допущеної при виконанні наказів господарського суду Волинської області № 07/138-1 від 03.03.2011 року по справі № 07/138-38.1 та № 5004/165/12-1 від 27.03.2012 року по справі № 5004/165/12, які перебувають у зведеному виконавчому провадженні № 51936816, у самостійні провадження, про що постановив ухвалу від 03.01.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 15.01.2018 року вказану скаргу задоволено. Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у нездійсненні розподілу на користь ДК "Газ України" стягнутих з рахунків боржника грошових коштів у період з червня 2017 року по серпень 2017 року у зведеному виконавчому провадженні № 51936816. Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягає у неперерахуванні на рахунок ДК "Газ України" грошових коштів, стягнутих з рахунків боржника сум, у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом № 07/138-1 від 03.03.2011 рокуу зведеному виконавчому провадженні №51936816. Зобов'язано орган ДВС здійснити розподіл та перерахувати на користь стягувача стягнуті з рахунків боржника грошові кошти у період з червня 2017 року по серпень 2017 року пропорційно до належної ДК "Газ України" суми за виконавчим документом № 07/138-1 від 03.03.2011 року у зведеному виконавчому провадженні № 51936816.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, орган ДВС звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.01.2018 року скасувати та прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні скарги стягувача відмовити.

На адресу апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просив задоволити вимоги апеляційної скарги.

Представники позивача та відповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просили оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги органу ДВС не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається зі скарги стягувача № 31/13-3517 від 31.08.2017 року на бездіяльність органу ДВС, остання обгрунтована тим, що сума коштів, списана державним виконавцем з рахунків боржника у період з червня 2017 року по серпень 2017 року, пропорційно до належної стягувачу суми за виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні, на рахунок останнього не перерахована. Отже, стягувач вважає, що в діях посадових осіб органу ДВС вбачається бездіяльність, яка полягає у неперерахуванні на рахунок стягувача списаних з рахунків боржника коштів.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми;

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

В силу ст. 46 цього Закону у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоровя, а також у звязку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, повязані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обовязкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у пяту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Згідно п.п.1, 11, 12, 13, 14, 15 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції 02.04.2012 року 512/5, стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцями - в банках.

При надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа повинна не пізніше наступного робочого дня повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення. Після цього не пізніше наступного робочого дня відповідальна особа повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис. У разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов'язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).

У разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження, яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу.

Перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.

У разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених статтею 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, у матеріалах зведеного виконавчого провадження № 51936816 відсутні будь-які докази в підтвердження факту перерахування органом ДВС списаних в червні-серпні 2017 року коштів з рахунку боржника.

Разом з тим, судами встановлено, що сума коштів в розмірі 1369617,92 грн., списана за період червень 2017 року- серпень 2017 року, не задовольняла вимог усіх стягувачів.

Враховуючи зазначені вище норми закону та оскільки стягнутої суми було недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги повинні були задовольнятися пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Всупереч цьому, вказаних дій органом ДВС здійснено не було.

Органом ДВС не було додано до матеріалів справи доказів на підтвердження складення розрахунку, передбаченого п. 15 Інструкції, в матеріалах зведеного виконавчого провадження № 51936816 останній також відсутній. Відтак, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях органу ДВС вбачається бездіяльність, яка полягає у неперерахуванні списаних з рахунків боржника коштів на користь ДК "Газ України" пропорційно до належної суми за виконавчим документом № 07/138-1 від 03.03.2011 року у зведеному виконавчому провадженні, у звязку з чим стягувач був позбавлений можливості отримати належні йому на підставі рішень господарського суду кошти.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, орган ДВС, зокрема, зазначає про те, що належних доказів щодо нездійснення державним виконавцем розподілу стягнутих коштів стягувачем надано не було, а здійснити розподіл коштів було не можливо, у зв'язку із зупиненням виконавчого провадження.

Такі твердження скаржника не приймаються апеляційним судом, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, постановою державного виконавця від 11.08.2016 року виконавче провадження № 28694996 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 51936816.

Постановою від 07.08.2017 року державним виконавцем виконавче провадження № 28694996 зупинено у зв'язку з включенням боржника до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.10.2017 року визнано незаконними дії органу ДВС щодо винесення постанови від 07.08.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28694996, постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 07.08.2017 року визнано недійсною. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 року ухвалу господарського суду Волинської області від 25.10.2017 у спразі № 07/138-38.1 залишено без змін.

В силу ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобовязаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

В супереч зазначеному та незважаючи на те, що відповідно до норм ГПК судові рішення набирають законної сили в день їх винесення, а представник органу ДВС був присутній в судових засіданнях 25.10.2017 року та 14.12.2017 року, останнім не було вчинено дій щодо поновлення виконавчого провадження № 28694996.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 29.01.2018 року у справі № 07/138-38.1 визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, які полягають у невинесенні постанови про поновлення виконавчого провадження № 28694996 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області від 03.03.2011 року № 07/138-1 та зобовязано винести постанову про поновлення вказаного виконавчого провадження.

Проте, незважаючи на те, що ухвала набирає законної сили в день її винесення і представник органу ДВС був присутній на судовому засіданні 29.01.2018 року, виконавче провадження № 28694996 державним виконавцем не поновлено.

Відтак, в порушення вимог чинного законодавства органом ДВС не поновлюється виконавче провадження № 28694996, а апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Волинської області від 15.01.2018 року, останній обґрунтовує неможливість перерахування коштів на рахунок стягувача саме зупиненням вказаного виконавчого провадження.

Крім того, посилання органу ДВС на нездійснення останнім розподілу стягнутих коштів у зв'язку із зупиненням виконавчого провадження № .08.2017 року є необгрунтованими, зважаючи на той факт, що кошти 19.06.2017 року, 21.06.2017 року та 02.08.2017 року були списані до його зупинення, а відтак, такі кошти могли бути розподілені, однак, скаржником таких дій вчинено не було.

Разом з тим, як зазначено вище, також у зведеному виконавчому провадженні перебувають на виконанні наказ господарського суду Рівненської області від 22.10.2012 року № 5019/1121/12 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ТзОВ "Тепелен" заборгованості та наказ господарського суду Волинської області від 11.08.2014 року № 903/336/14-1 про стягнення з ДКП "Луцьктепло" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості.

Як вказано вище, частиною 2 ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми, а положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів, державний виконавець готує розпорядження про перерахування коштів за зведеним виконавчим провадженням. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця. Перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. У разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахуванні витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених ст. 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у раз винесення відповідних постанов. Такий розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Факт списання коштів з рахунку ДКП "Луцьктепло" підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та наданими в судовому засіданні суду першої інстанції поясненнями представника боржника. Разом з тим, в судовому засіданні суду першої інстанції представник боржника вказала про те, що списані кошти були перераховані лише одному стягувачу - ТзОВ "Тепелен".

Відтак, як зазначено судом вище, оскільки стягнутої суми було недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги повинні були задовольнятися пропорційно до належної кожному стягувачу суми, однак, вказаного органом ДВС здійснено не було.

Таким чином, в результаті бездіяльності органу ДВС щодо не здійснення перерозподілу та неперахування грошових коштів на рахунок позивача, останній був позбавлений можливості на отримання належних йому на підставі рішення суду коштів.

В силу ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги органу ДВС є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 73-74, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 15.01.2018 року у справі № 07/138-38.1 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст.ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи № 07/138-38.1 повернути Господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.