ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2018 р.Справа № 922/364/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківська міська рада, м. Харків
до ТОВ "Харківінструмент", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1І (дов. № 08-21/525/2-18 від 20.02.2018 року),

від відповідача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 26.02.2018 року).

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (надалі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовними вимогами про зобов'язання ТОВ «Харківінструмент» протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0202 га по вул. Різдвяна (Енгельса), 21 у місті Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 року № 1209/13, яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року та базову вартість одного квадратного метру земель у сумі 291,18 грн. Посилаючись на рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 року № 1269/13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року» позивач також вказує, що пунктом 4 вказаного рішення зобовязано орендарів земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні на підставі договорів оренди, укладених протягом 1994-1998 років та 1999-2003 років, та які були передані у користування без проведення державної реєстрації цих земельних ділянок: укласти із розробниками документації із землеустрою договори на складення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) стосовно земельних ділянок, переданих їм у користування без проведення державної реєстрації таких земельних ділянок (без присвоєння їм кадастрового номеру); забезпечити складення та прийняття технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання чинності цим рішенням; не пізніше 31.12.2013 року вчинити дії, спрямовані на подання (складення) технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Управління Держземагенства у м. Харкові для здійснення кадастровим реєстратором державної реєстрації (із присвоєнням кадастрового номеру) земельних ділянок, переданих у користування без проведення їх державної реєстрації (у тому числі, у разі, коли відомості про земельні ділянки, право користування на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель; повідомити Департамент земельних відносин Харківської міської ради про здійснення державної реєстрації відповідної земельної ділянки із зазначенням присвоєного кадастрового номеру та долучити копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який було видано на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також вказує на те, що відповідач не є власником земельної ділянки і не може бути її постійним землекористувачем, а тому сплата ним плати за землю у вигляді земельного податку не відповідає положенням Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 21.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 06.03.2018 р., встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 20.03.2018 р., підготовче засідання було відкладено на 03.04.2018 р. о 10:00.

27.03.2018 р. через канцелярію господарського суду від представника відповідача надійшли заперечення (вх. №8073). В обґрунтування поданих заперечень, відповідач з посиланням на положення Закону України «Про землеустрій» та рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 вказує, що дане рішення органу місцевого самоврядування не містить згоди на відновлення меж земельної ділянки, як це передбачено ст. 22 Закону України «Про землеустрій», а містить приписи лише на укладення із розробником документації відповідного договору та забезпечення складення технічної документації у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання ним чинності, тобто до 01 березня 2014 року включно. Дане рішення Харківської міської ради вичерпало свою дію після 1 березня 2014 року, а доказів внесення змін до рішення Харківської міської ради як в частині строків, встановлених пунктом 4, так і в частині надання згоди користувачам на встановлення меж земельних ділянок поза межами раніше встановленого строку, яке б слугувало підставою для розроблення технічної документації, позивачем не надано. Крім того, відповідач з посиланням на положення ст. ст. 79, 79-1 120 Земельного кодексу України та пункт 2.5 Технічних вказівок щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах, затверджених Державним комітетом по земельних ресурсах 18.05.1998 року, зазначає, що ТОВ «Харківінструмент» є лише власником частини нежитлових приміщень по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові на 1-му поверсі будівлі, а тому не можливо створити обєкт земельних відносин земельну ділянку, виділити окремі нежитлові приміщення в будинку в окрему будівлю та надати їй окрему адресу, яка необхідна для місця розташування земельної ділянки з визначенням її меж. Нежитлова будівля по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові не перебуває у спільній власності юридичних осіб, право спільної власності на будівлю не зареєстровано, а тому не можливо також визначити право осіб (власників окремих нежитлових приміщень) на земельну ділянку пропорційно часткам у праві власності на будівлю. Таким чином, здійснити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для окремих нежитлових приміщень, розташованих на 1-му поверсі будівлі, не можливо, оскільки неможливо сформувати земельну ділянку, як обєкт цивільних прав та визначити її межі, які б поширювалися на підземний та наземний простір, як це визначено ст. 79 Земельного кодексу України. Необґрунтованим також відповідач вважає посилання позивача, як на підставу задоволення позову, наявність укладеного між виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів та АТ «Харківінструмент» договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди, оскільки даний договір був укладений виконавчим комітетом Харківської міської ради, а не самою Харківською міською радою, як це було передбачено вимогами чинного на той час Земельного кодексу України від 18.12.2990 року, проект відведення земельної ділянки, замовником якого мала виступати відповідна Рада народних депутатів, не розроблявся і відсутній, межі земельної ділянки землевпорядними організаціями не встановлювалися, даний договір був укладений лише з метою врегулювання плати за землю згідно вимог чинного на той час законодавства, а тому відповідач вважає, що цей договір не відповідає положенням чинного на той час Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), положенням Земельного кодексу України від 25.10. 2001 року, Закону України «Про оренду землі» та є нікчемним.

В призначеному на 03.04.2018 р. підготовчому засіданні сторони надали письмові заяви про відсутність заперечень проти переходу до розгляду справи по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Враховуючи, що під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 ГПК, судом було закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

В призначеному судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, з мотивів, викладених у заявах по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до ст. 22 цього Закону землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Статтею 25 Закону визначені види документації із землеустрою, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (підпункт і статті 22 цього Закону).

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом (ст. 30 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно пункту г) ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

Таким чином, згідно приписів вказаних норм, розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки повинна бути в обовязковому порядку надана згода органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем. Така згода повинна бути оформлена у формі рішення та з дотриманням порядку, встановленого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За відсутності рішення про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки технічна документація не може бути розроблена ТОВ «Харківінструмент», а у разі її розроблення така документація не буде відповідати вимогам ст. 55 Закону України «Про землеустрій».

У даному випадку, рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.» (пункт 4 рішення) зобовязано орендарів земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні на підставі договорів оренди землі, укладених, протягом 1994-1998 років, зокрема:

укласти із розробниками документації із землеустрою договори на складення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) стосовно земельних ділянок, переданих їм у користування без проведення державної реєстрації таких земельних ділянок (без присвоєння їм кадастрового номера);

забезпечити складення та прийняття технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання чинності цим рішенням;

не пізніше 31.12.2013 р. вчинити дії, спрямовані на подання складеної (розробленої) технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Управління Держземагентства у м. Харкові для здійснення Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації (із присвоєнням кадастрового номеру) земельних ділянок, переданих у користування без проведення їх державної реєстрації.

Таким чином, рішення Харківської міської ради від 25.09.2013 р. № 1269/13 (яке введено в дію з 01.01.2014 р.), на яке позивач посилається обґрунтовуючи позов, не містить згоди на відновлення меж земельної ділянки, а містить приписи лише на укладення із розробником документації відповідного договору та забезпечення складення технічної документації у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання ним чинності, тобто до 01 березня 2014 року включно.

Таким чином, дане рішення Харківської міської ради вичерпало свою дію після 1 березня 2014 року. Доказів внесення змін до рішення Харківської міської ради як в частині строків, встановлених пунктом 4, так і в частині надання згоди користувачам на встановлення меж земельних ділянок поза межами раніше встановленого строку, яке б слугувало підставою для розроблення технічної документації, позивачем не надано.

Судом встановлено, що на підставі договору № 327-В купівлі-продажу нежитлового приміщення, орендованого акціонерним товариством «Харківінструмент» від 09.09.1995 року, укладеного з представництвом Фонду державного майна України в м. Харкові, відповідач набув право власності на нежитлові приміщення першого поверху № 1-10 в літ. «А-1» загальною площею 150,5 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Енгельса, 21, що також підтверджується Свідоцтвом про право власності № 327-В від 20.10.1995 р., реєстраційним посвідченням на обєкти нерухомого майна, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 24.06.1999 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником нежитлових приміщень підвалу № I -VI площею 212,6 кв.м., 1-го поверху № 1-11 площею 301, 6 кв.м. в літ «А-1» по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові також є ТОВ «Фірма «Прогрес».

Отже, відповідач (ТОВ «Харківінструмент») є лише власником нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі загальною площею 150,5 кв.м.

Власником інших нежитлових приміщень у будівлі по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Прогрес».

Земельна ділянка, як об'єкт права власності, визначена у ст. 79 Земельного кодексу України як частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Пунктом 2.5 Технічних вказівок щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території у населених пунктах, затверджених Державним комітетом по земельних ресурсах 18.05.1998 року, визначено, що межі земельної ділянки поширюються на підземний та наземний простір, який власник земельної ділянки вправі використовувати на свій розсуд, якщо інше не передбачено чинним законодавством.

Таким чином, межі земельної ділянки поширюються на підземний та наземний простір, що знаходяться над та під поверхнею (на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд).

Тобто за договором оренди земельної ділянки її власник може передати іншій особі (орендареві) права володіння та користування на належний йому об'єкт цивільних прав - певну земельну ділянку, в тому числі на простір, що знаходиться над поверхнею ділянки та на її глибину, що також визначено у ч. 3 ст. 79 ЗК України.

Згідно приписів ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» також передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, згідно приписів земельного законодавства право користування земельною ділянкою може бути оформлено щодо земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок, будівля або споруда.

Законом України «Про оренду землі» регулюються відносини, повязані з орендою земельних ділянок на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій, що належать до державної та комунальної власності.

Використання права користування на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства.

Згідно листа Державного комітету України із земельних ресурсів від 26.05.2010 року № 10046/17/4-10 надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в будинку неможливо, оскільки не можливо створити обєкт земельних відносин земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка».

Таким чином, оформлення права користування земельною ділянкою (надання в оренду) під окремими нежитловим приміщеннями в будинку, будівлі або споруді законодавством не передбачено.

Враховуючи, що ТОВ «Харківінструмент» є лише власником частини нежитлових приміщень по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові на 1-му поверсі будівлі, то не можливо створити обєкт земельних відносин земельну ділянку, виділити окремі нежитлові приміщення в будинку в окрему будівлю та надати їй окрему адресу, яка необхідна для місця розташування земельної ділянки з визначенням її меж.

Також, ч. 4 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Однак, нежитлова будівля по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові також не перебуває у спільній власності юридичних осіб, право спільної власності на будівлю не зареєстровано, позивачем таких доказів до суду не надано, а тому при виготовленні технічної документації неможливо визначити право осіб (власників окремих нежитлових приміщень) на земельну ділянку пропорційно часткам у праві власності на будівлю.

Таким чином, здійснити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для окремих нежитлових приміщень, розташованих на 1-му поверсі будівлі, не можливо, оскільки неможливо сформувати земельну ділянку, як обєкт цивільних прав та визначити її межі, які б поширювалися на підземний та наземний простір.

Крім того, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в будівлі по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові також є інші власники нежитлових приміщень, а саме, нежитлові приміщення підвалу площею 212,6 кв.м, а також 1-го поверху площею 301,6 кв. м. зареєстровані за іншою юридичною особою ТОВ «Фірма «Прогрес», а тому зобовязання ТОВ «Харківінструмент» забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, яка розташована під підвальними приміщеннями, які на праві власності належать ТОВ «Фірма «Прогрес», є порушенням прав цієї юридичної особи на володіння та користування земельною ділянкою.

Будівля по вул. Енгельса, 21 у м. Харкові, не належить на праві спільної часткової власності юридичним чи фізичним особам, в реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстрована, частки кожного власника нежитлових приміщень у будівлі не визначені та не зареєстровані, у звязку з чим неможливо й визначити право користування земельною ділянкою кожним власником нежитлових приміщень пропорційно їх часток у праві власності на будівлю, як це передбачено ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача, як на підставу задоволення позову, наявність укладеного між виконавчим комітетом Харківської міської Ради народних депутатів та АТ «Харківінструмент» договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 3, ст. 8, ст. 19 чинного на той час Земельного кодексу України від 18.12.1990 р., орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів і власники землі.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок (ст. 19 ЗК України).

Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.

Відповідно до ст. 22 ЗК України (в редакції 1990 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

У даному випадку, Договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди укладений Виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів, а не Харківською міською радою. Проект відведення земельної ділянки відсутній і не розроблявся, межі земельної ділянки землевпорядними організаціями не встановлювалися.

Даний Договір був укладений лише з метою врегулювання плати за землю, а не користування земельною ділянкою.

Таким чином, Договір на право тимчасового користування землею не відповідає положенням чинного на той час Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), положенням Земельного кодексу України від 25.10. 2001 року, Закону України «Про оренду землі» та є нікчемним.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Розглядаючи дану справу, суд також звертає увагу на неефективність обраного позивачами способу захисту у даному спорі з огляду на наступне.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позивач під час звернення до суду обрав неправильний спосіб захисту порушеного права. Метою правосуддя є забезпечення ефективного поновлення порушеного права, а у разі задоволення позову ця мета залишиться не досягнутою, оскільки у даному випадку неможливо сформувати обєкт цивільних прав (земельну ділянку) під окремими нежитловими приміщеннями 1-го поверху будівлі, власником яких є відповідач, виділити окремі нежитлові приміщення в будинку в окрему будівлю та надати їй окрему адресу, яка необхідна для місця розташування земельної ділянки з визначенням її меж.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням відмови в задоволенні позову та приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі не підлягають покладенню на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 03.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_3