Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/1068/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.,

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П., представника за довіреністю від 26.10.2017р.,

від відповідача: Куцмиди В.І., представника за довіреністю від 22.02.2018р. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (м. Львів)

до Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (с.Гулянка Коростенського району Житомирської області)

про стягнення 16170,00 грн.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Касаційним господарським судом у складі Верховного суду.

В судовому засіданні 26.03.2018р. оголошувалась перерва до 04.04.2018р.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" про стягнення 16170,00грн.

Зазначену позовну заяву ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.12.2017р прийнято до розгляду та порушено провадження по справі. Розгляд справи призначено на 21.12.2017р.

Ухвалою від 21.12.2017р підготовче засідання суду призначено на 23.01.2018р Ухвалами суду від 23.01.2018р, від 05.02.2018р, від 22.02.2018р підготовче засідання відкладалось.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2018р було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.03.2018р.

Після судового засідання, яке відбулося 05.03.2018р., судом одержано від відповідача додаткові пояснення від 21.02.2018р до відзиву на позовну заяву, які надійшли на електронну адресу суду. 19.03.2018р ці ж пояснення надішли поштою (а.с.165-184).

20.03.2018р від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.186).

В судовому засіданні 26.03.2018р представником позивача надано додаткові пояснення до відповіді на відзив з додатками (а.с.188-196).

Представники сторін в судовому засіданні 26.03.2018р зазначили, що оскільки поштова кореспонденція надходить до позивача та відповідача з затримкою, тому ознайомитись з поясненнями та запереченнями щодо позову, представники завчасно не мали змоги, у зв'язку з чим, і представник позивача, і представник відповідача просили причини пропуску строків подачі вищезазначених пояснень і заперечень вважати поважними, прийняти їх до розгляду та враховувати при вирішенні спору.

Судом враховані пояснення кожної із сторін та зважаючи на об'єктивну неможливість подачі вказаних документів в підготовчому провадженні, суд визнає поважними причини пропуску подачі таких пояснень і заперечень з додатками, а тому з метою повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи, постановлено прийняти до розгляду подані представниками сторін пояснення та заперечення.

Представник позивача в судовому засіданні 26.03.2018р позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив №08/ДНЮ 3 від 09.02.2018р (а.с.104-106) та додаткових пояснення до відповіді на відзив №12/ДНЮ 3 від 22.03.2018р (а.с.188-189). Зокрема, вказала, що доводи відповідача з приводу порушень при складенні комерційного акта працівниками залізниці є безпідставними, адже при складанні вказаного акта були дотримані усі вимоги законодавства.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у позові відмовити, з підстав, що наведені у відзиві на позов від 31.01.2018р (а.с.78-79) та додаткових поясненнях до відзиву від 21.02.2018р (а.с.131-133). Зокрема, вказав, що всупереч п.10 Правил складення актів, комерційний акт від 03.09.2017р підписаний в.о. начальника станції, невстановленими особами, посади яких неможливо встановити. Окремо зазначено, що начальник вантажного району відсутній, хоча Правилами передбачено підписання акту начальником вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

В судовому засіданні 26.03.2018р оголошувалась перерва до 04.04.2018р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 26.03.2018р задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції під час розгляду господарським судом Житомирської області справи №906/1068/17 04.04.2018р о 16:00 год.

Таким чином, розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судовому засіданні 04.04.2018р позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив №08/ДНЮ 3 від 09.02.2018р(а.с.104-106) та додаткових пояснення до відповіді на відзив №12/ДНЮ 3 від 22.03.2018р (а.с.188-189). Пояснила, що у зв'язку з відсутністю згідно штатного розпису посади завідувача вантажного двору, до підписання комерційного акта було залучено іншого представника станції.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2018р пояснив, що підприємство має чотири одиниці залізничних вагонних вагів з заводськими номерами 15, 16, 652 та 768, які використовуються навантажувальним цехом підприємства для зважування завантажуваної в залізничні вагони щебеневої продукції. Вказані ваги знаходяться в справному технічному стані, що підтверджується відповідною документацією та регулярно проходять всі необхідні перевірки, в тому числі ревізора Коростенської дирекції залізничних перевезень, що підтверджується відповідними відмітками в технічному паспорті. Жодних інших залізничних вагів, крім зазначених чотирьох, підприємство не має і не може використовувати для зважування. Відповідно і зважування вказаного в позовній заяві вагона було здійснено одними з цих вагів. Враховуючи дану ситуацію представник відповідача може лише допустити, що перевантаження виникло, або через несправність вагів на яких проводилося зважування при складенні комерційного акту, або при допущенні халатності ревізором Коростенської дирекції залізничних перевезень при перевірці вагів відповідача.

Представник позивача заперечила щодо доводів представника відповідача, зокрема, зазначила, що після зважування вагонів на електронних тензометричних вагах було складено акт загальної форми від 02.09.2017р за формою ГУ-23, в якому вказано, що за даними ТДВВ є підозра на завантаження вагону понад його вантажомісткість, у зв'язку з чим вагон був відчеплений для зважування на статичних вагах з метою контрольного переважування, оскільки зважування на статичних вагах є більш точним.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017р зі станції Ушиця Південно-Західної залізниці Публічним акціонерним товариством "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (відповідач) згідно накладної №34634097 завантажено та відправлено вагони №59226175, №59224428, №58836032 з вантажем "Щебінь гранітний не поіменований в алфавіті, насипом" до станції призначення Радивилів Львівської залізниці.

У транспортній накладній №34634097 вказано визначену відправником масу вантажу у вагонах: №59226175, №59224428, №58836032 - 68800кг, 68800кг, 64900кг, маса вагонів при цьому складає 24500кг, 24500кг, 24600кг відповідно (а.с.9).

По прибуттю 02.09.2017р на станцію Здолбунів Регіональної філії "Львівська залізниця", на підставі показів електронної тензометричної ваги, було затримано вагон №59226175 у зв'язку з підозрою на його завантаження понад вантажопідйомність та відчеплено зазначений вагон для контрольного комісійного зважування на статичній вазі, про що складено акти загальної форми №2273 від 02.09.2017р за формою ГУ-23 (а.с.10).

Внаслідок проведеної перевірки при комісійному зважуванні вагону №59226175 на 150 тонній залізничній вазі, клеймо 2017 року, встановлено надлишок вантажу, про що складено комерційний акт №350002/108 від 03.09.2017р (а.с.11). Перевіркою встановлено, що у вагоні №59226175 по документу значиться: брутто не вказано, тара 24500, нетто 68800; в дійсності виявилось: вантаж - щебінь гранітний не поіменований в алфавіті, насипом, брутто 96750, тара 24500 з документа, нетто 72250, тобто надлишок вантажу проти документа становить 3450кг, вантажопідйомність вагона 69тон, тобто вагон завантажений понад вантажопідйомність на 3450кг. При повторному переважуванні вагона надлишок вантажу проти документа та вантажопідйомності підтвердився, що загрожує безпеці руху поїздів.

30.09.2017р позивачем була надіслана відповідачу претензія №ДН-3-06/162 від 26.09.2017р про сплату нарахованого штрафу у сумі 16170,00грн за невірне зазначення маси вантажу (а.с.16, докази надіслання а.с.16).

На вказану претензію відповідач надав відповідь №1454 від 15.10.2017р, в якій доводи позивача відхилив з підстав недотримання позивачем законодавчо визначених вимог щодо оформлення претензії (а.с.26-28).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не сплатив штраф у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи документи, приймаючи до уваги вищенаведені встановлені судом обставини справи, господарський суд враховує наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Згідно ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі накладної №34634097, які за своєю правовою природою становлять договір перевезення вантажу.

Відповідно до статті 908 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України, яка кореспондується зі змістом ч.1 ст.307 ГК України).

Предметом даного спору є стягнення залізницею штрафу за неправильне зазначення у накладній маси вантажу в порядку, передбаченому національним законодавством.

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р затверджено Статут залізниць України, відповідно абз.2 ст.2 якого Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць України та п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р (з відповідними змінами й доповненнями), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р за №798/5989).

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ (п.1.3 Правил оформлення перевізних документів).

Маса вантажу згідно ст.37 Статуту залізниць України визначається відправником.

З матеріалів справи вбачається, що у транспортній накладній №3463497 вантажовідправником у вагонах №59226175, №59224428, №58836032 маса вантажу нетто - 68800кг, 68800кг, 64900кг відповідно (маса вагонів 24500 кг, 24500 кг, 24600 кг), спосіб визначення маси - "На вагонних вагах (150т) заводський №652" (а.с. 9).

У графі "Відправник" зазначеної вище залізничної накладної вказано найменування відправника: ПАТ "Ушицький КБМ", тобто відповідача у даній справі.

Згідно абз.3 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №861/5082 від 24.11.2000р, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами, встановленими судом вище, підтверджено факт невідповідності маси вантажу у вагоні №59226175, де в накладній вказана маса нетто 68800кг, в дійсності нетто фактично становить 72250кг, що на 3450 кг більше, ніж зазначено відправником у транспортній накладній №3463497.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

За приписами статті 3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Згідно з статтею 4 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р, комерційні акти складаються, зокрема, у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку, комерційний акт №350002/108 від 03.09.2017р був складений в день зважування вагону з вантажем при перевірці маси вантажу зважуванням на вагонних статичних вагах, тобто з дотриманням вимог чинного законодавства та у встановлені строки.

Посилання відповідача щодо підписання комерційного акта не уповноваженими особами, суд відхиляє як безпідставні, з огляду на наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З матеріалів справи вбачається, що комерційний акт №350002/108 від 03.09.2017р, в розділі "Є", підписано: в.о. начальника станції Радивилів ОСОБА_3, працівником залізниці ОСОБА_4 - черговою по залізничній станції Радивилів та агентом комерційним станції Радивилів - ОСОБА_5, що підтверджується довідками від 08.02.2018р №в.о.ДН-3-02/99, №в.о.ДН-3-02/100, №в.о.ДН-3-02/9101 та наказом №546/к від 14.08.2017р, яким було покладено на ОСОБА_3 виконання обов'язків начальника станції Радивилів з 23.08.2017р по 16.09.2017р (а.с.109-112).

Отже, суд приходить до висновку, що даний комерційний акт підписано трьома працівниками залізниці, відповідно до займаних посад на станції Радивилів, а тому його складено з дотриманням вимог чинного законодавства України та підписано уповноваженими особами.

З огляду на наведене, твердження відповідача про те, що зазначений комерційний акт не є належним доказом у справі та не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній №34634097, не приймається судом до уваги.

За правилами статті 24 Статуту та пункту 5.5. Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Таким чином, стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і на попутній станції.

Враховуючи наведені норми закону, суд зазначає, що чинним законодавством імперативно покладено на вантажовідправника відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, що є основним перевізним документом, який підтверджує укладення договору перевезення вантажу.

Правильність внесених відомостей підтверджено відповідальною особою відповідача, про що міститься відповідне позначення в графі 55 накладної.

Як зазначено в пункті 2.3. Правил оформлення перевізних документів, у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документів.

Як зазначено в пункті 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (із змінами та доповненнями), загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом, тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012р., засоби ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ), які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

У відповідності до пункту 7 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

У залізничній накладній №3463497 вантажовідправником вказано, що у вагоні №59226175 маса вантажу визначалась на вагонних вагах (150т) заводський номер 652.

Згідно пояснень відповідача на підприємстві відповідача є чотири одиниці залізничних вагонних вагів (заводські номери 15, 16, 652 та 768), які використовуються навантажувальним цехом підприємства для зважування завантажуваної в залізничні вагони щебеневої продукції. Всі вказані ваги знаходяться у справному технічному стані, регулярно відповідно до законодавства проходять всі необхідні перевірки, в тому числі ревізора Коростенської дирекції залізничних перевезень, що підтверджується відповідними відмітками в технічному паспорті ваговимірювальної техніки (а.с.168-179).

В пункті 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р вказано, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України №442 від 31.07.2012р., якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 лютого 1997 року за № 50/1854, оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (далі - технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції.

У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу І цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом.

У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан.

Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов'язані з визначенням маси вантажу.

До матеріалів справи відповідачем надано копії технічних паспортів засобів ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №16, №652, №15 та №768 на титульній сторінці яких зазначено вагонні ваги (а.с.168-179).

Проте, судом досліджено та встановлено, що в технічному паспорті засобу ваговимірювальної техніки, заводський номер 652, на сторінці, де міститься опис технічних характеристик (а.с.171, на звороті), вказано: вид ЗВВТ - тензометричні, місце розташування ЗВВТ - п/колія №1 ПАТ "УКБМ" (а.с.171-173). Такі ж самі характеристики щодо виду ЗВВТ містять й інші ваги відповідача, заводські номери 15,16,768 (паспорти, а.с. 168-170,174-179)

Натомість, як вбачається з копії технічного паспорта засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) вагонних вагів позивача (а.с.190-193), заводський номер 4923, модифікація ЗВВТ РС-150Ц 13В, вид ЗВВТ - важільні, тобто ваги позивача є статичними та 22.05.2017р ваги повірені представником ДП "Рівнестандартметрологія" та визнані придатними для експлуатації.

Згідно з поясненнями представника позивача, при виявленні підозри щодо перевантаження вагону, спочатку відбувається зважування вагонів на електронних тензометричних вагах, складається акт загальної форми за формою ГУ-23, в якому вказується, що за даними ТДВВ є підозра на завантаження вагону понад його вантажомісткість, у зв'язку з чим вагон відчіплюється для зважування на статичних вагах з метою контрольного переважування, оскільки зважування на статичних вагах є більш точним.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах станції Здолбунів Львівської залізниці за 03.09.2017р (а.с.12), контрольне зважування вагона 59226175 з метою перевірки кількості вантажу здійснювалось 03.09.2017р. саме на вагонних вагах РС-150Ц13В (зав №4923).

Таким чином, у даному випадку, зважування вагонів відповідачем проводилось на власних тензометричних вагах, в той час як залізницею зважування вагону №59226175, в якому було виявлено перевантаження, проводилось спочатку на тензометричних вагах, а потім на вагонних важільних вагах на станції Здолбунів Львівської залізниці, які є більш точними у визначенні ваги та пройшли повірку відповідно до Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, а тому суд відхиляє посилання відповідача на несправність вагів на яких проводилось зважування при складенні комерційного акта.

Судом також враховується, що генеральний директор ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" звернувся до начальника станції Здолбунів з проханням вивантажити надлишок вантажу в кількості 3450кг з вагону №59226175 та надати можливість забрати вказаний надлишок підприємству (розпорядження №855 від 05.09.2017р, а.с.14).

Матеріалами справи підтверджується, що начальником навантажувального цеху ПАТ "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" було забрано надлишок вантажу в кількості 3450кг з вагону №59226175, та повідомлено, що претензій до залізниці підприємство не має (а.с.15).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт допущення відповідачем порушення, передбаченого статтею 122 Статуту.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як суд зазначав вище, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (ст.24 Статуту залізниць України).

Згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

У відповідності до ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з транспортної накладної №3463497 (а.с.9), провізна плата вантажу вагону №59226175 становить 3234,00грн. З її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 16170,00грн (3234,00грн (провізна плата) х 5 (згідно ст.118 Статуту залізниць України) х 1 (кількість вагонів, в яких виявлено невірне зазначення маси вантажу).

Зі змісту ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України вбачається, що вантажовідправники несуть відповідальність за неправильно зазначену, у тому числі, масу вантажу й відповідальність останніх настає лише за сам факт допущення такого порушення.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 16170,00грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

ККеруючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ушицький комбінат будівельних матеріалів" (11563, Житомирська область, Коростенський район, с.Гулянка, вул. Молодіжна, 18, код 00110177) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (79000, м.Львів, вул. гоголя, 1, код 40081195): 16170,00грн штрафу та 1600,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 16.04.18

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,2,3 - позивачу на дві адреси (рк.з пов.), 4 - відповідачу (рек.з пов.)