УХВАЛА

22 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 924/377/16

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткача І.В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017

(головуючий - Гудак А.В., судді: Філіпова Т.Л., Грязнов В.В.)

у справі № 924/377/16

за позовом ОСОБА_2

до Хмельницького заводу "Полімер"

про визнання недійсним рішень загальних зборів співвласників КП „Завод Полімер" від 03.11.2011, оформленого протоколом зборів №1; від 08.11.2011, оформленого протоколом зборів №2; від 17.11.2011, оформленого протоколом зборів №3,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 з клопотанням про поновлення строку на подання касаційної скарги та відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку скаржник зазначає, що ухвалою Вищого господарського суду України від 27.11.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто скаржнику з підстав неподання доказів на підтвердження скрутного матеріального становища та відсутності клопотання про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Скаржник зазначає, що є безробітною, протягом тривалого часу хворіє і для лікування придбає ліки, не має коштів для сплати судового збору, а збереження або майно, реалізація якого дозволила б сплатити судовий збір в необхідному розмірі, відсутні, а у зв'язку з чим не має змоги станом на час подання касаційної скарги сплатити судовий збір. Стосовно пропуску строку на касаційне оскарження зазначає, що звернулася з касаційною скаргою в двадцятиденний строк з дня отримання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, викладено у новій редакції Господарський процесуальний кодекс України.

Підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Проте подана ОСОБА_1 касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України, який діяв до набрання чинності новою редакцією кодексу.

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) було встановлено обов'язок скаржника додавати до скарги докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у місячному розмірі 1600 гривень.

Тобто, за подання скаржником касаційної скарги на ухвалу суду 14 грудня 2017 року сплаті підлягав судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Проте ОСОБА_1 до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Водночас заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що особа є безробітною, протягом тривалого часу хворіє і для лікування придбає ліки, не має коштів для сплати судового збору, а збереження або майно, реалізація якого дозволила б сплатити судовий збір в необхідному розмірі відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Разом з тим, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги), є врахування ним майнового стану сторін.

При цьому, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що положення вказаної статті наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання заявленого скаржником не вбачається.

ОСОБА_1 не надано суду касаційної інстанції жодних доказів на підтвердження обставин, яким скаржник обґрунтовує клопотання про відстрочення сплати судового збору, які б підтверджували неможливість здійснення оплати судового збору у встановленому законом розмірі для звернення з касаційною скаргою на ухвалу суду.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції відхиляє клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв'язку з тим, що судовий збір скаржником сплачено не було, ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та сплатити судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Враховуючи викладене та приписи підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, які діяли до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Крім того, порушуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 посилається на те, що звернулася до апеляційного суду з касаційною скаргою вперше в двадцятиденний строк з дня отримання ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017.

Підпунктом 14 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Ухвала суду апеляційної інстанції, що оскаржується набрала законної сили 11.09.2017, а строк її оскарження в касаційному порядку закінчився 02.10.2017 (з урахуванням вихідного дня 01.10.2017).

Як вбачається зі змісту ухвали Вищого господарського суду України від 27.11.2017 у цій справі, ОСОБА_1 зверталася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на оскаржене судове рішення з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини 3 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини 1 цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

До заяви про поновлення пропущеного строку скаржник не додав доказів щодо дати отримання копії оскаржуваної ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 на підтвердження викладених обставин щодо звернення з касаційною скаргою в двадцятиденний строк з дня отримання судового рішення, в той час як особа вперше зверталася до суду з касаційною скаргою на вказану ухвалу 09.10.2017.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292, підпунктом 11 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 6 Закону України "Про судовий збір", Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі №924/377/16 залишити без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали передбачені статтею 292 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ткач