ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 43/75-15/7-б

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ТОВ "Європа Електронікс" - Дячка І.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 575), діє на підставі довіреності від 21.12.2017,

ТОВ "Укренергоремонт-2000" - Гребеник І.С. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1742), діє на підставі ордеру № 000,1,

ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" - Сабодаша Р.Б. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3902), діє на підставі довіреності від 22.08.2017,

Арбітражний керуючий Ганюк Т.М., особисто, та представник Сабодаш Р.Б. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3902), діє на підставі довіреності від 13.01.2016,

ТОВ "Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" - Сидорука М.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 410), діє на підставі довіреності від 03.01.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017

(колегія суддів: Чеберяк П.П. - головуючий, Отрош І.М., Яковенко А.В.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017

(колегія суддів: Остпенко О.М. - головуючий, Сотніков С.В., Доманська М.Л.)

у справі

за заявою Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. В провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа № 43/75-15/7-б про банкрутство ЗАТ „ВТФ „Радосинь" (далі в тексті - Боржник), провадження у якій порушено ухвалою від 16.01.2008 року в порядку ст. 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі в тексті - Закон про банкрутство) в редакції, яка була чинна до 19.01.2013.

2. Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ „ВТФ „Радосинь" опубліковано в газеті „Урядовий кур'єр" № 12 від 22.01.2008 року.

3. У встановлений ст. 14 Закону про банкрутство в редакції, яка була чинна до 19.01.2013, тридцятиденний строк від дня опублікування в друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство до господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ „Європа Електронікс" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 18 999 285,14 грн.

4. Крім того, у встановлений ст. 14 Закону про банкрутство в редакції, яка була чинна до 19.01.2013, тридцятиденний строк від дня опублікування в друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство до господарського суду міста Києва надійшла заява ТОВ „Укренергоремонт-2000" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 10 628 433,00 грн.

Короткий зміст заяв з грошовими вимогами до боржника та рішень судів першої і апеляційної інстанції ухвалених внаслідок розгляду зазначених заяв

5. Заявлені ТОВ „Європа Електронікс" вимоги складають заборгованість Боржника: за договором купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1 від 06.04.2007 року, укладеним між ТОВ „Європа Електронікс" (далі в тексті - Заявник 1) та ЗАТ „ВТФ „Радосинь", на підтвердження чого надано копії рішення господарського суду міста Києва від 06.11.2007 року у справі № 16/321 та наказу № 16/321 від 19.11.2007 року про примусове виконання вказаного рішення, за яким на користь Заявника 1 вирішено стягнути з Боржника 7 944 914,00 грн.; за договором про відступлення права вимоги № 1504/1 від 15.04.2007 року, укладеним між ТОВ „Пластикпроектбуд" та ТОВ „Європа Електронікс", згідно з умов якого ТОВ „Пластикпроектбуд" передало новому кредитору ТОВ „Європа Електронікс" право вимоги до ЗАТ „ВТФ „Радосинь" виконання зобов'язання за договором про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг № 10/06 від 30.08.2006 року та за договором про надання маркетингових послуг № 77/06 від 30.08.2006 року на суму 5 286 000,00 грн.; за договором про відступлення права вимоги № 0405/1 від 04.05.2007 року, укладеного між Дочірнім підприємством ЗАТ „ВТФ „Радосинь" „Радосинь-Агро" та ТОВ „Європа Електронікс", згідно з умов якого Дочірнє підприємство „Радосинь Агро" передало новому кредитору ТОВ „Європа Електронікс" право вимоги до ЗАТ „ВТФ „Радосинь" за договорами купівлі-продажу № 01/01-04 від 01.04.2004 року та № 253 від 05.05.2004 року на суму 1 881 54,06 грн.; за договором про відступлення права вимоги № 1105/07 від 11.05.2007 року, укладеним між ТОВ „Азінвест" та ТОВ „Європа Електронікс", згідно з умов якого ТОВ „Азінвест" передало новому кредитору ТОВ „Європа Електронікс" право вимоги до ЗАТ „ВТФ „Радосинь" щодо виконання зобов'язання за договорами № 26/12-06 від 17.01.2005 року, № б/н від 17.01.2005 року, № 26/12-06 від 20.01.2005 року та № б/н від 10.01.2005 року на суму 3 886 823,08 грн.

6. Крім того, ТОВ „Європа Електронікс" також звернулось до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до Боржника в розмірі 506 144,85 грн., які ґрунтуються на договорі уступки вимоги від 18.02.2008 року, укладеного між SIA „Baltijas Industriala Kompanija" та ТОВ „Європа Електронікс", відповідно до умов якого SIA „Baltijas Industriala Kompanija" передало, а ТОВ „Європа Електронікс" набуло право вимоги виконання ЗАТ „ВТФ „Радосинь" зобов'язань за контрактом на поставку зернових № 2 від 06.02.2004 року в частині погашення заборгованості, сплати штрафних санкцій, 3% річних і збитків від інфляції.

7. Заявлені ТОВ „Укренергоремонт-2000" (далі в тексті - Заявник 2) вимоги виникли на підставі договору купівлі-продажу векселів № Б-36-05/1 від 17.04.2007 року, укладеного між Заявником 2 та ЗАТ „ВТФ „Радосинь", за умовами якого ТОВ „Укренергоремонт-2000" продало, а ЗАТ „ВТФ „Радосинь" придбало прості векселі № 4 та № 5.

8. На підтвердження вказаних грошових вимог Заявником 2 було надано копії рішення господарського суду міста Києва у справі № 16/417 від 11.12.2007 року та наказу про примусове виконання рішення № 16/417 від 24.12.2007 року, за яким на користь Заявника 2 було вирішено стягнути з Боржника 10 628 433,00 грн.

9. Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року у справі № 43/75-15/7-б, серед іншого, визнано конкурсними кредиторами ЗАТ „ВТФ „Радосинь" низку кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на загальну суму 6 568 775,98 грн. Крім того, вказаною ухвалою відмовлено у визнанні кредиторських вимог до Боржника, зокрема, ТОВ „Укренергоремонт-2000" на суму 10 628 433,00 грн. та ТОВ „Європа Електорнікс" на суму 19 505 429,99 грн.

10. Зазначена ухвала в частині відмови ТОВ „Укренергоремонт-2000" та ТОВ „Європа Електорнікс" у визнанні кредиторських вимог до Боржника мотивована наступним.

10.1. Суд першої інстанції встановив, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000" на загальну суму 10 628 433 грн. 00 коп. відхилені ліквідатором, оскільки договір купівлі-продажу векселів № Б-36-05/1, укладений 17.04.2007 між Заявником 2 та Боржником, визнано недійсним ухвалою господарського суду м. Києва від 05.04.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016.

10.2. Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000" з кредиторськими вимогами до Боржника на суму 10 628 433 грн. 00 коп., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі погодився з рішенням ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 2 вимог в повному обсязі зважаючи на те, що заявлені вимоги, станом на момент розгляду заяви, за своєю правовою природою не є грошовими.

10.3. Суд першої інстанції встановив, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" на загальну суму 19 505 429 грн. 99 коп. відхилені ліквідатором та не включені до реєстру вимог кредиторів Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ".

10.4. Зокрема, встановлено, що заявлені Заявником 1 вимоги, що виникли на підставі договору купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1 від 06.04.2007, укладеного між ТОВ "Європа Електорнікс" та Боржником в розмірі 7 944 914 грн. 00 коп. ліквідатором не визнані зважаючи на те, що ухвалою господарського суду м. Києві від 05.04.2016 в межах справи № 43/75-15/7-б задоволено заяву ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" арбітражного керуючого Ганюк Т.М. про визнання недійсним договір купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1/1, укладеного 06.04.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "Радосинь".

10.5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 ухвалу господарського суду м. Києва від 05.04.2016 у справі № 43/75-15/7-б скасовано і постановлено нове рішення, яким задоволено заяву ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" арбітражного керуючого Ганюк Т.М. та визнано недійсним договір купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1/1 від 06.04.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "Радосинь". Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 вказану постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

10.6. За наведених обставин, суд першої інстанції погодився з рішенням ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог на суму 7 944 914 грн. 00 коп., оскільки вказані вимоги, станом на момент розгляду заяви, за своєю правовою природою не є грошовими.

10.7. Також судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" було укладено договір про відступлення права грошової вимоги № 1504/1 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" відступило належне йому право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" щодо сплати заборгованості, яка виникла за договором про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг № 10/06 від 30.08.2006 в розмірі 4 146 000 грн. 00 коп. та за договором про надання маркетингових послуг № 77/06 від 30.08.2006 на суму 1 140 000 грн.

10.8. Водночас, як вбачається з рішення ліквідатора за результатами розгляду заявлених вимог до Боржника, постановою Господарського суду Київської області від 12.12.2006 у справі № 388.14б-06 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" визнано банкрутом. 29.03.2007 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців був внесений запис № 7001015 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд".

10.9. Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" у підтвердження заявлених грошових вимог, окрім копії договору про відступлення права вимоги № 1504/1 від 15.04.2007, не надано жодних первинних документів, що свідчать про наявність заборгованості Боржника, натомість наявність самого договору не підтверджує здійснення господарської операції між сторонами за основним зобов'язанням.

10.10. За наведених обставин, суд першої інстанції вважає обґрунтованим рішення ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 5 286 000 грн. 00 коп.

10.11. Щодо заявлених Заявником 1 вимог до Боржника в розмірі 1 881 548 грн. 06 коп., судом першої інстанції встановлено, що вказані вимоги виникли на підставі договору про відступлення права вимоги № 0405/1 від 04.05.2007 укладеного між Дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгової фірми "Радосинь" "Радосинь-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" за умовами якого Дочірнє підприємство "Радосинь-Агро" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Елктронікс" прийняло право вимоги за договором № 01.01-04 від 01.04.2004, укладеним між ДП "Радосинь-Агро" та ЗАТ "ВТФ "Радосинь", а також договором № 253 від 05.05.2004, укладеним між ДП "Радосинь-Агро" та ЗАТ "ВТФ "Радосинь".

10.12. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги повинні підтверджуватися первинними документами (накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про фактично вчинені господарські операції сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором.

10.13. Суд встановив, що на підтвердження заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" додано копію договору № 0405/1 про відступлення права вимоги від 04.05.2007, водночас не надано жодних первинних документів, що свідчать про наявність заборгованості Боржника.

10.14. З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд першої інстанції погодився з рішенням ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 1 881 548 грн. 06 коп.

10.15. Також суд в оскаржуваній ухвалі погодився з рішенням ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 3 886 823 грн. 08 коп., що виникли на підставі договору про відступлення права вимоги № 1105/07 від 11.05.2007, згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Азінвест" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договорами № 26/12-06 від 17.01.2005, № б/н від 17.01.2005, № 26/12-06 від 20.01.2005, та № б/н від 10.01.2005, оскільки кредитором, окрім копії наведеного договору, також не додано жодних первинних документів, які б підтверджували наявність заборгованості боржника.

10.16. В ухвалі суду першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" заявлено вимоги в розмірі 506 144 грн. 85 коп., які ґрунтуються на договорі уступки вимоги від 18.02.2008, укладеного між SIA "Baltijas Industriala Kompanija" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс".

10.17. Відповідно до п. 1.1. наведеного договору SIA "Baltijas Industriala Kompanija" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" набуло право вимоги виконання Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" зобов'язань за контрактом на поставку зернових № 2 від 06.02.2004 в частині погашення заборгованості, сплати штрафних санкцій, 3% річних, і збитків від інфляції.

10.18. У поданій заяві кредитор просить суд визнати його грошові вимоги, що виникли із зобов'язання боржника на поставку зернових та штрафних санкцій, застосованих до боржника, у зв'язку з неналежним виконанням контракту на поставку зернових № 2 від 06.02.2004.

10.19. Оскільки предметом основного зобов'язання Боржника була поставка товару (зернових), заявлені кредитором вимоги в розмірі 37 800 дол. США, що станом на момент звернення до суду з заявою до Боржника еквівалентно 190 890 грн. 00 коп., суд дійшов до висновку, що за своєю правовою природою зазначені вимоги не є грошовими і не можуть бути визнані у справі про банкрутство.

10.20. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, Заявник 1 зазначає, що зобов'язання з поставки зернових Боржник повинен був виконати 15.03.2005, а відтак, Боржнику було нараховано штрафні санкції за період невиконання його зобов'язань з 15.03.2005 по 21.02.2008. В підтвердження заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" надано копії контракту на поставку зернових, банківської виписки, додаткового договору до контракту, а також копію договору уступки права вимоги.

10.21. Суд першої інстанції надавши оцінку зазначеним доказам, на підставі ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, дійшов до висновку, що нарахування штрафних санкцій до Боржника повинно було здійснюватись до 15.09.2005.

10.22. Також судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, на підставі ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, зроблено висновок, що строк позовної давності за невиконання зобов'язання Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" з поставки зернових збіг через один рік з моменту припинення нарахування штрафних санкцій, тобто 15.09.2006. Таким чином, рішення ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених кредитором вимог в розмірі 506 144 грн. 85 коп. судом визнано законним та обґрунтованим.

11. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року у справі № 43/75-15/7-б в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Європа Електронікс" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Укренергоремонт-2000" залишено без змін.

12. Зазначена постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним.

12.1. Колегія суддів апеляційної інстанції розглянувши заяву ТОВ „Європа Електронікс" з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 19 505 429,99 грн., дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, погодилася з висновком місцевого господарського суду про відмову у визнанні заявлених ТОВ „Європа Електронікс" вимог в повному обсязі та включенні вказаних вимог до реєстру вимог кредиторів ЗАТ „ВТФ „Радосинь".

12.2. Також розглянувши заяву ТОВ „Укренергоремонт-2000" з кредиторськими вимогами до Боржника на суму 10 628 433,00 грн., дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 2 вимог в повному обсязі.

12.3. Щодо посилань Заявників на незаконний склад суду, яким прийнято оскаржувану ухвалу, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначила наступне.

12.3.1. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року винесено колегією суддів у складі трьох суддів під головуванням судді Чеберяка П.П.

12.3.2. Разом з тим, Заявники вказують на те, що в межах даної справи під головуванням судді Чеберяка П.П. розглянуто заяву ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу акцій та прийнято ухвалу від 05.04.2016 року про її задоволення, яку в подальшому було скасовано постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року, що за твердженням апелянтів було підставою для задоволення заяви про відвід судді Чеберяка П.П. від розгляду кредиторських вимог в попередньому засіданні та затвердження реєстру вимог кредиторів Боржника.

12.3.3. Водночас, як зазначає Заявник, судом неправомірно відмовлено у задоволенні заявленого судді Чеберяку П.П. відводу та розглянуто спір по суті і прийнято оскаржувану ухвалу.

12.3.4. Враховуючи, що скасована в апеляційному порядку ухвала місцевого господарського суду від 05.04.2016 року не пов'язана з ухвалою попереднього засідання, перегляд якої був предметом апеляційного розгляду, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали.

13. Судові рішення господарського суду міста Києва та Київського апеляційного господарського суду обґрунтовані положеннями статей 216, 258, 509, 514, 517 Цивільного кодексу України, статей 14, 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 232 Господарського кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційних скарг з узагальненими доводами учасників справи, які подали касаційну скаргу

14. Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" подало через Київський апеляційний господарський суд касаційну скаргу у якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017; справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

15. В обґрунтування підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд Заявник 1 у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи:

15.1. Справу в частині затвердження реєстру кредиторів розглянуто судом першої інстанції незаконним складом суду.

15.2. Суди попередніх інстанцій порушили вимоги ч. 3 ст. 35 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017) щодо неврахування підстав звільнення від доказування.

15.3. Суди попередніх інстанцій дійшли до неправильного висновку за результатами розгляду вимог кредиторів щодо подальшого провадження по справі.

16. Також через Київський апеляційний господарський суд було подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт 2000" касаційну скаргу у якій Заявник 2 просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017; постановити нову ухвалу, якою визнати вимоги кредитора ТОВ "Укренергоремонт 2000" до ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на 10 628 433, 00 грн та включити вказані вимоги до реєстру вимог кредиторів Боржника.

17. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних рішень та прийняття нового рішення про включення вимог Заявника 2 до реєстру вимог кредиторів Боржника у касаційній скарзі наведено наступні доводи:

17.1. Суди попередніх інстанцій порушили вимоги ч. 3 ст. 35 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017) щодо неврахування підстав звільнення від доказування.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

18. 28.03.2018 до Верховного Суду від арбітражного керуючого Ганюк Т.М. надійшли відзиви на касаційні скарги ТОВ "Європа Електронікс" та ТОВ "Укренергоремонт - 2000" у яких ліквідатор банкрута просить суд касаційні скарги залишити без задоволення а оскаржувані судові рішення - без змін.

19. Також від ТОВ "Європа Електронікс" надійшли до суду пояснення щодо обставин справи у яких наводиться додаткове обґрунтування доводу касаційної скарги про те, що справу в частині затвердження реєстру кредиторів розглянуто судом першої інстанції незаконним складом суду з порушенням принципу безсторонності.

20. 02.04.2018 до Верховного суду від арбітражного керуючого Ганюк Т.М. надійшла відповідь на пояснення ТОВ "Європа Електронікс" щодо порушення судом першої інстанції принципу безсторонності у яких наводяться заперечення щодо позиції Заявника 1 про те, що справу в частині затвердження реєстру кредиторів розглянуто судом першої інстанції незаконним складом суду.

Позиція Верховного Суду

21. Ухвалою Верховного Суду від 07.03.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000" на ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 (в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Укренергоремонт-2000" до ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на суму 10 628 433,00 грн) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 у справі № 43/75-15/7-б.

22. Також зазначеною ухвалою відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 (в частині відмови у визнанні кредиторських вимог ТОВ "Європа Електорнікс" до ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на суму 19 505 429,99 грн) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 у справі № 43/75-15/7-б та об'єднано касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000" в одне касаційне провадження.

23. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційні скарги потрібно залишити без задоволення а оскаржувані судові рішення в частині розгляду грошових вимог ТОВ "Європа Електронікс" та ТОВ "Укренергоремонт-2000" до ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" - без змін виходячи з наступного.

24. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

25. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

26. Щодо доводу касаційної скарги ТОВ "Європа Електронікс" про те, що справу в частині затвердження реєстру кредиторів розглянуто судом першої інстанції незаконним складом суду колегія суддів зазначає наступне.

27. Суд апеляційної інстанції встановив, що як вбачається з матеріалів справи, ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року винесено колегією суддів у складі трьох суддів під головуванням судді Чеберяка П.П.

28. ТОВ "Європа Електронікс", як і в апеляційній скарзі так і в касаційній зазначено, що в межах даної справи під головуванням судді Чеберяка П.П. розглянуто заяву ліквідатора про визнання недійсним договору купівлі-продажу акцій та прийнято ухвалу від 05.04.2016 року про її задоволення, яку в подальшому було скасовано постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 року, що за твердженням Заявника 1 було підставою для задоволення заяви про відвід судді Чеберяка П.П. від розгляду кредиторських вимог в попередньому засіданні та затвердження реєстру вимог кредиторів боржника.

29. Відповідно до приписів ст. 20 ГПК України (редакція, яка була чинна станом на дату прийняття оскаржуваних судових рішень), суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

30. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

31. Колегія суддів зазначає, що скасування судових рішень, прийнятих в результаті розгляду заяв про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником в межах справи про банкрутство не є підставою для передачі повністю справи про банкрутство іншому складу суду.

32. Враховуючи особливості розгляду справ про банкрутство підставами для передачі справи про банкрутство на розгляд в іншому складі суду є скасування постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та ухвал у справі про банкрутство, які вирішують питання по суті та є фактично судовими рішеннями, котрі стосуються всієї справи про банкрутство (ухвала підготовчого засідання, ухвала про затвердження плану санації, ухвала про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення провадження у справі тощо) у тому випадку, коли справа повертається до суду першої інстанції.

33. Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що скасування зокрема ухвали за результатами розгляду конкретних кредиторських вимог чи судового рішення про визнання недійсними правочинів, виключає відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України повторний розгляд тим самим суддею вищевказаних кредиторських вимог чи питання про визнання недійсними правочинів у даній справі, і тому справа саме в цій частині підлягає розгляду іншим складом суду, а в іншій частині справа про банкрутство передається на розгляд судді, який попередньо розглядав цю справу.

34. За таких обставин, враховуючи, що скасована в апеляційному порядку ухвала місцевого господарського суду від 05.04.2016 року не пов'язана з ухвалою попереднього засідання, перегляд якої був предметом апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали.

35. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції вважає необґрунтованим довід касаційної скарги ТОВ "Європа Електронікс" про те, що справу в частині затвердження реєстру кредиторів розглянуто судом першої інстанції незаконним складом суду.

36. Щодо доводу касаційних скарг Заявника 1 та Заявника 2 про те, що суди попередніх інстанцій порушили вимоги ч. 3 ст. 35 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017) щодо неврахування підстав звільнення від доказування, колегія суддів зазначає наступне.

37. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України (редакція, яка була чинна до 15.12.2017), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

38. Заявник 2 у касаційній скарзі зазначає, що грошові вимоги до Боржника підтверджуються не договором купівлі-продажу векселів № Б-36-05/1 від 17.04.2007, а рішенням суду по справі № 16/417.

39. Суди попередніх інстанцій встановили, що заявлені Заявником 2 вимоги виникли на підставі договору купівлі-продажу векселів № Б-36-05/1 від 17.04.2007, укладеного між кредитором та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ". На підтвердження вказаних грошових вимог кредитором було надано копії рішення Господарського суду м. Києва у справі № 16/417 від 11.12.2007 та наказу про примусове виконання рішення № 16/417 від 24.12.2007, за яким на користь кредитора стягнуто з боржника 10 628 433 грн. 00 коп.

40. Разом з тим, в оскаржуваних судових рішеннях встановлено, що договір купівлі-продажу векселів № Б-36-05/1, укладений 17.04.2007 між Заявником 2 та Боржником, визнано недійсним ухвалою господарського суду м. Києва від 05.04.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016.

41. Відповідно до приписів частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

42. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку про обґрунтованість віднесення ліквідатором та судами попередніх інстанцій вимог Заявника 2 на суму 10 628 433 грн. 00 коп. заявлених до Боржника до майнових, що підтверджується приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України.

43. Щодо вимог Заявника 1 до Боржника, то суди попередніх інстанцій встановили, що вимоги складають заборгованість боржника: за договором купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1 від 06.04.2007, укладеним між кредитором та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" на підтвердження вказаних грошових вимог кредитором було надано копії рішення господарського суду м. Києва у справі № 16/321 від 06.11.2007 та наказу про примусове виконання рішення № 16/321 від 19.11.2007, за яким на користь кредитора стягнуто з боржника 7 944 914 грн. 00 коп.; за договором про відступлення права вимоги № 1504/1 від 15.04.2007, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договором про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг № 10/06 від 30.08.2006 та за договором про надання маркетингових послуг № 77/06 від 30.08.2006 на суму 5 286 000 грн. 00 коп.; за договором про відступлення права вимоги № 0405/1 від 04.05.2007, укладеного між Дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгової фірми "Радосинь" "Радосинь-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Дочірнє підприємство "Радосинь Агро" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" за договорами купівлі-продажу № 01/01-04 від 01.04.2004 та № 253 від 05.05.2004 на суму 1 881 548 грн. 06 коп.; за договором про відступлення права вимоги № 1105/07 від 11.05.2007, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Азінвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Азінвест" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договорами № 26/12-06 від 17.01.2005, № б/н від 17.01.2005, № 26/12-06 від 20.01.2005, та № б/н від 10.01.2005 на суму 3 886 823 грн. 08 коп. загальна сума заборгованості на вищезазначеними договорами становить 18 999 285 грн. 14 коп.

44. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" звернулось до суду з заявою про визнання кредиторських вимог до Боржника в розмірі 506 144 грн. 85 коп., які ґрунтуються на договорі уступки вимоги від 18.02.2008, укладеного між SIA "Baltijas Industriala Kompanija" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс", відповідно до умов якого SIA "Baltijas Industriala Kompanija" передало, а ТОВ "Європа Електронікс" набуло право вимоги виконання ЗАТ "ВТФ "Радосинь" зобов'язань за контрактом на поставку зернових № 2 від 06.02.2004 в частині погашення заборгованості, сплати штрафних санкцій, 3% річних і збитків від інфляції.

45. Судами також встановлено, що ухвалою господарського суду м. Києві від 05.04.2016 в межах справи № 43/75-15/7-б задоволено заяву ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" арбітражного керуючого Ганюк Т.М. про визнання недійсним договір купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1/1, укладеного 06.04.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "Радосинь".

46. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 ухвалу господарського суду м. Києва від 05.04.2016 у справі № 43/75-15/7-б скасовано і постановлено нове рішення, яким задоволено заяву ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "Радосинь" арбітражного керуючого Ганюк Т.М. та визнано недійсним договір купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1/1 від 06.04.2007, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "Радосинь". Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 вказану постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

47. Враховуючи наведені обставини, на підставі приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 7 944 914 грн. 00 коп., що виникли на підставі договору купівлі-продажу акцій № Б-04/06/1/1 від 06.04.2007, оскільки вказані вимоги, станом на момент розгляду заяви, за своєю правовою природою не є грошовими.

48. Щодо вимог Заявника 1, які виникли на підставі договору № 1504/1 від 15.04.2007, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договором про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг № 10/06 від 30.08.2006 та за договором про надання маркетингових послуг № 77/06 від 30.08.2006 на суму 5 286 000 грн. 00 коп, суди попередніх інстанцій встановили наступне:

48.1. Як вбачається з рішення ліквідатора за результатами розгляду заявлених вимог до боржника, постановою Господарського суду Київської області від 12.12.2006 у справі № 388.14б-06 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" визнано банкрутом. 29.03.2007 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців був внесений запис № 7001015 про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд".

48.2. Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" у підтвердження заявлених грошових вимог, окрім копії договору про відступлення права вимоги № 1504/1 від 15.04.2007, не надано жодних первинних документів, що свідчать про наявність заборгованості боржника, натомість наявність самого договору не підтверджує здійснення господарської операції між сторонами за основним зобов'язанням.

49. Колегія суддів на підставі положень ст. ст. 33, 34, 36 43 ГПК України (редакція, яка була чинна станом на дату винесення оскаржуваних рішень) та встановлених фактичних обставин, вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про правильність рішення ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 5 286 000 грн. 00 коп., які виникли на підставі договору № 1504/1 від 15.04.2007, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластикпроектбуд" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договором про надання юридичних та інформаційно-консультаційних послуг № 10/06 від 30.08.2006 та за договором про надання маркетингових послуг № 77/06 від 30.08.2006.

50. Щодо заявлених Заявником 1 вимог до Боржника за договором про відступлення права вимоги № 0405/1 від 04.05.2007, укладеного між Дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгової фірми "Радосинь" "Радосинь-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Дочірнє підприємство "Радосинь Агро" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" за договорами купівлі-продажу № 01/01-04 від 01.04.2004 та № 253 від 05.05.2004 на суму 1 881 548 грн. 06 коп, суди попередніх інстанцій встановили наступне:

50.1. На підтвердження заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" додано копію договору № 0405/1 про відступлення права вимоги від 04.05.2007, водночас не надано жодних первинних документів, що свідчать про наявність заборгованості Боржника.

51. Колегія суддів на підставі ст. ст. 509, 514, 517 ЦК України, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та ст. ст. 33, 34, 36 43 ГПК України (редакція, яка була чинна станом на дату винесення оскаржуваних рішень), дійшла до висновку про обґрунтованість висновку судів попередніх інстанцій про те, що слід відмовити у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 1 881 548 грн. 06 коп., які заявлені на підставі договору відступлення права вимоги № 0405/1 від 04.05.2007, укладеного між Дочірнім підприємством Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгової фірми "Радосинь" "Радосинь-Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс", згідно з умов якого Дочірнє підприємство "Радосинь Агро" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" за договорами купівлі-продажу № 01/01-04 від 01.04.2004 та № 253 від 05.05.2004 на суму 1 881 548 грн. 06 коп.

52. З аналогічних підстав, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, щодо обґрунтованості рішення ліквідатора щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 3 886 823 грн. 08 коп., що виникли на підставі договору про відступлення права вимоги № 1105/07 від 11.05.2007, згідно з умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Азінвест" передало новому кредитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Європа Електорнікс" право вимоги до Закритого акціонерного товариства "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" виконання зобов'язання за договорами № 26/12-06 від 17.01.2005, № б/н від 17.01.2005, № 26/12-06 від 20.01.2005, та № б/н від 10.01.2005, оскільки Заявником 1, окрім копії наведеного договору, також не додано жодних первинних документів, які б підтверджували наявність заборгованості Боржника.

53. Щодо вимог Заявника 1 до Боржника в розмірі 506 144 грн. 85 коп., які ґрунтуються на договорі відступлення вимоги від 18.02.2008, укладеного між SIA "Baltijas Industriala Kompanija" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс", колегія суддів зазначає наступне.

54. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до п. 1.1. наведеного договору SIA "Baltijas Industriala Kompanija" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" набуло право вимоги виконання Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" зобов'язань за контрактом на поставку зернових № 2 від 06.02.2004 в частині погашення заборгованості, сплати штрафних санкцій, 3% річних, і збитків від інфляції.

55. У поданій заяві Заявник 1, як встановлено в оскаржуваних судових рішеннях, просить суд визнати його грошові вимоги, що виникли із зобов'язання Боржника на поставку зернових та штрафних санкцій, застосованих до Боржника, у зв'язку з неналежним виконанням контракту на поставку зернових № 2 від 06.02.2004.

56. З урахуванням зазначених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскільки предметом основного зобов'язання Боржника була поставка товару (зернових), заявлені Заявником 1 вимоги в розмірі 37 800 дол. США, що станом на момент звернення до суду з заявою до Боржника еквівалентно 190 890 грн. 00 коп., за своєю правовою природою не є грошовими і не можуть бути визнані у справі про банкрутство.

57. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій в розмірі 506 144 грн. 85 коп., Заявник 1, як встановлено судами попередніх інстанцій, зазначає, що зобов'язання з поставки зернових Боржник повинен був виконати 15.03.2005, а відтак, Боржнику було нараховано штрафні санкції за період невиконання його зобов'язань з 15.03.2005 по 21.02.2008. В підтвердження заявлених вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" надано копії контракту на поставку зернових, банківської виписки, додаткового договору до контракту, а також копію договору уступки права вимоги.

58. Відповідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

59. Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік встановлюється до вимог про сплату неустойки (пені, штрафу).

60. За наведених обставин, колегія суддів підтримує висновок судів попередніх інстанцій, що строк позовної давності за невиконання зобов'язання Закритим акціонерним товариством "Виробничо-торгова фірма "РАДОСИНЬ" з поставки зернових збіг через один рік з моменту припинення нарахування штрафних санкцій, тобто 15.09.2006.

61. Таким чином, є обґрунтованим рішення ліквідатора, яке підтримали суди першої та апеляційної, щодо відмови у визнанні заявлених Заявником 1 вимог в розмірі 506 144 грн. 85 коп.

62. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованим довід касаційних скарг Заявника 1 та Заявника 2 щодо того, що суди попередніх інстанцій порушили вимоги ч. 3 ст. 35 ГПК України (редакція яка була чинна до 15.12.2017) щодо неврахування підстав звільнення від доказування.

63. Щодо доводу касаційної скарги Заявника 1, що суди попередніх інстанцій дійшли до неправильного висновку за результатами розгляду вимог кредиторів щодо подальшого провадження по справі, колегія суддів зазначає наступне.

64. Зазначений довід обґрунтований тим, що спростування вимог, які стали підставою для порушення провадження у справі про банкрутство , на переконання Заявника 1 є підставою для висновку, що справа про банкрутство порушена без передбачених Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" підстав.

65. У своєму відзиві на касаційну скаргу ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Ганюк Т.М. надала заперечення на зазначений довід касаційної скарги Заявника 1, які полягають у тому, що провадження у справі № 43/75-15/7-б порушено за заявою боржника - ЗАТ "ВТФ "Радосинь", а не ТОВ "Європа Електронікс", а відтак застосування приписів п .1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (редакція, яка була чинна до 15.12.2017) в даному випадку застосуванню не підлягають.

66. Враховуючи те, що відповідно приписів ч. 3 ст. 300 ГПК України, у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також беручи до уваги те, що оскаржувана ухвалу суду першої інстанцій у суді апеляційної інстанції розглядалася в частині відхилення заяв ТОВ "Європа Електронікс" та ТОВ"Укренергоремонт-2000" з грошовими вимогами до Боржника, колегія суддів дійшла до висновку, що зазначений довід касаційної скарги є необґрунтованим та таким, у якому зазначені вимоги, що не були предметом розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

67. Відповідно приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

68. За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції дійшла до висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

69. Враховуючи те, що касаційні скарги залишаються без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000".

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа Електронікс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоремонт-2000" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року у справі № 43/75 15/7 б в частині відмови у визнанні кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Європа Електронікс" та Товариства з обмеженою відповідальністю „Укренергоремонт-2000" та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 у справі № 43/75 15/7 б залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко