ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.04.2018 Справа № 905/2704/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кошевій А.А.,

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ОТІС, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС, м. Краматорськ

про стягнення заборгованості в сумі 506578,21 грн, інфляційного збільшення в сумі 66868,32 грн, 3% річних в сумі 13906,61 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю.

від відповідача: не зявився

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 12.03.2018 до 05.04.2018 та з 05.04.2018 по 11.04.2018

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство ОТІС, м. Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС, м. Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 506578,21 грн, інфляційного збільшення в сумі 66868,32 грн., 3% річних в сумі 13906,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем №568 від 31.03.2010 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.11.2017 порушено провадження по справі №905/2704/17.

Через канцелярію суду 26.12.2017 від позивача надійшли пояснення по справі №239 від 26.12.2017 разом з копіями документів.

26.12.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д разом з копіями документів, в якому просив суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі посилаючись на те, що позивач систематично порушував умови договору та належним чином не виконав покладені на нього обовязки за договором. Також зазначив, що договір на технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем №568 від 31.03.2010 з позивачем з 01.02.2017 є розірваним згідно Постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 справа № 910/2040/17.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.12.2017 учасників судового процесу проінформовано про розгляд справи №905/2704/17 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження у справі.

25.01.2018 через канцелярію суду від позивача надійшли пояснення №246 від 25.01.2018 на відзив разом з копіями документів. У поясненнях позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 25.01.2018 звернувся до суду з клопотанням про виклик експерта для надання пояснень стосовно висновку спеціаліста від 05.05.2017.

Від позивача 14.02.2018 через канцелярію суду надійшло додаткові пояснення на відзив відповідача № 258 від 14.02.2018 разом з додатковими документами. 22.02.2018 від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення щодо клопотання відповідача про виклик експерта, в якому просив суд відмовити у задоволені даного клопотання.

06.03.2018 через канцелярію суду від позивача надійшов супровідний лист з додатками № 278 від 02.03.2018; 12.03.2018 представник позивача надав до суду пояснення № 328 від 12.03.2018.

Ухвалою суду від 12.03.2018 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті за клопотанням сторін призначено у той самий день після закінчення підготовчого засідання; відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про виклик експерта в судове засідання.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті оголошувалась перерва з 12.03.2018 по 05.04.2018 та з 05.04.2018 по 11.04.2018.

Позивач у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

31.03.2010 між позивачем, Закритим акціонерним товариством «Отіс», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Отіс» (виконавець) та відповідачем, ОСОБА_1 підприємством «Ладіс» (замовник) укладено договір №568 на технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем (договір), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем згідно з переліком об'єктів і вартості технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем (Додаток № 1 до цього договору).

Згідно з п. 1.2. договору замовник оплачує виконавцю технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.1. договору, сторони при виконанні даного договору зобов'язалися керуватися, зокрема, «Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №190 від 01.09.2008, «Правилами технічної експлуатації електроустановок споживачів», затверджених Наказом Мінтопенерго України №258 від 25.07.2006, Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 квітня 2000 р. N 73 та іншими інструктивно-нормативними документами, регламентуючими питання експлуатації та технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем.

При цьому, пунктом 2.2 договору визначені обов'язки виконавця, зокрема:

- регулярно проводити профілактичні операції (роботи) на електричному та механічному обладнанні ліфтів та диспетчерських систем (змащування, регулювання, ремонт та інше) з метою забезпечення безперебійності та надійної роботи ліфтів та диспетчерських систем (п.2.2.1 договору);

- силами власної аварійної служби у відповідності до режиму роботи ліфтів та диспетчерських систем вживати заходи щодо усунення несправностей та збоїв в роботі ліфтів та диспетчерських систем, оперативному звільненню пасажирів із кабіни ліфта, що зупинився (п.2.2.2 договору);

- приймати участь силами власних представників в технічній частині обов'язкових оглядів ліфтових установок, що проводяться уповноваженими контрольними органами (п.2.2.4 договору);

- приймати участь за вимогою замовника в укладанні актів о причинах виходу ліфтів та диспетчерських систем із строю, їх пошкодження, розукомплектування, і т.п. (п.2.2.5 договору);

- виконувати на ліфтах та диспетчерських системах роботи з: усунення наслідків крадіжок та хуліганських проявів; ремонту обладнання, яке вийшло з ладу з причин, які не залежать від виконавця; модернізації обладнання; роботи з виконання директивних вказівок державних органів та заводів - виробників, що спрямовані на забезпечення безпеки обладнання; роботи капітального ремонту, передбаченого наказом Держжитлокомгоспу України від 10.08.2004 № 150 на підставі окремої додаткової угоди сторін (або на підставі відповідного листа замовника) за умови передплати замовником вказаних робіт, також надання необхідних матеріалів та обладнання або передплати їх вартості (п.2.2.6 договору).

Як визначено сторонами в п.2.2.8. договору, до складу технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем не входять: усунення наслідків крадіжок та хуліганських проявів; ремонт обладнання, яке вийшло з ладу з причин, які не залежать від виконавця; модернізація обладнання; роботи з виконання директивних вказівок державних органів та заводів - виробників, що спрямовані на забезпечення безпеки обладнання; роботи капітального ремонту, передбаченого наказом Держжитлокомгоспу України від 10.08.2004 року № 150; прибирання кабін ліфтів; контроль за роботою ліфтів та диспетчерських систем.

Відповідно до п.2.3. договору, замовник зобов'язаний:

- надати виконавцю необхідну технічну документацію на ліфти та диспетчерські системи: паспорти, технічні описання, інструкції по експлуатації, електричні схеми та т.п. (п.2.3.2 договору);

- забезпечити виконавцю вільний доступ до машин, блочним приміщенням та посадочним площадкам (п.2.3.3 договору).

В разі простою ліфтів не з вини виконавця сума оплати за технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем в звітному місяці зменшується, починаючи з дня початку простою, за умови підписання сторонами акту звірки взаєморозрахунків станом на кінець звітного місяця (п.2.5 договору).

Виконавець може призупинити технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем у разі порушення Замовником строків оплати технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем по цьому договору (п.2.6 договору).

Відповідно до п.2.7 договору сторони зупиняють роботу ліфтів або диспетчерських систем за наявності причин, внаслідок яких подальша їх експлуатація є небезпечною (сторони, яка зупинили ліфти або диспетчерські системи, терміново повідомляє про це іншу сторону).

Згідно з умовами п. 3.1 договору місячна оплата технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, що діє на момент укладення договору, визначається згідно Додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до Додатку № 1 до договору, вартість послуг з технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем на момент укладання договору складала 84 470,72 грн. з ПДВ.

10.02.2012 між сторонами Договору була підписана Додаткова угода до Договору (Додаткова угода від 10.02.2012).

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди від 10.02.2012, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання з контролю операторами диспетчерських пультів за роботою ліфтів та диспетчерських систем (Додаток до угоди).

Згідно Додаткової угоди від 01.08.2016 до договору місячна ціна технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем складає 163255,16грн. з ПДВ, при цьому згідно додатку до цієї додаткової угоди технічне обслуговування ліфтів 111741,51грн. без ПДВ, вартість послуг з обслуговування диспетчерських систем - 24304,46грн. без ПДВ.

Відповідно до п.3.3 договору (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей) замовник щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем виконання технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, перераховує виконавцю оплату технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем в розмірі місячної плати технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем.

Пунктами п.п. 5.1, 5.2 договору визначено, що строк його дії встановлюється з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2014 року.

Договір вважається пролонгованим на наступних і кожних чергових 5 календарних років, якщо ні одна із сторін не заявила відмову від його пролонгації за 1 місяць до закінчення строку дії договору (п. 5.2. договору).

Виходячи з умов спірного договору та у зв'язку із відсутністю заперечень сторін щодо його продовження, договір №568 від 31.03.2010 був пролонгований на 5 календарних років до 31.12.2019, про що сторони не заперечують.

Позивач направив відповідачу акти про вартість технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем за листопад 2016 р. на суму 163255,16грн. та за грудень 2016 р. на суму 161568,03грн., які листом № 144 від 28.04.2017 відповідачем повернуті позивачу.

В матеріалах справи наявний акт про вартість технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем за січень 2017 р. на суму 163255,16грн., відповідач не заперечив факт отримання акту.

Головне управління Держпраці у Донецькій області листом №5.5/2318 від 11.10.2016 звернулось до ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС із вимогою про виведення з експлуатації ліфтів, які відпрацювали нормативний термін експлуатації (більше 25 років) і яким не проведено модернізацію.

Приватне підприємство ЛАДІС неодноразово протягом 2016 року надіслало позивачу листи із вимогою припинити експлуатацію ліфтів, які відпрацювали нормативний строк експлуатації.

Відповідач, Приватне підприємство ЛАДІС, м. Краматорськ надіслало ОСОБА_1 акціонерному товариству ОТІС, м. Київ лист №274 від 21.12.2016 про намір розірвати договір №568 від 31.03.2010 з 01.02.2017.

Приватне акціонерне товариство ОТІС, м. Київ листом №5-юр від 24.01.2017 повідомило відповідача про свою незгоду з достроковим розірванням договору.

Як стверджує відповідач в обґрунтування підстав для розірвання договору №568 від 31.03.2010, порушуючи п. 2.2.1 договору, позивач належним чином не виконував покладені на нього обов'язки та не проводив профілактичні та ремонті роботи ліфтів, які знаходились в переліку об'єктів відповідно до Додатку № 1 до договору.

Приватне підприємство ЛАДІС звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «ОТІС» про розірвання договору №568 про технічне обслуговування ліфтів та диспетчерських систем від 31.03.2010. Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/2040/17 від 30.05.2017 у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №910/2040/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 30.05.2017 у справі №910/2040/17 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволені. Розірвано договір послуг з технічного обслуговування та диспетчеризації ліфтів №568 від 31.03.2010, що укладений між ОСОБА_1 підприємством «Ладіс» та ОСОБА_1 акціонерним товариством «ОТІС» з 01.02.2017.

Постановою Верховного суду від 04.04.2018 у справі № 910/2040/17 касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства "ОТІС" задоволено. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 910/2040/17 скасовано. Рішення Господарського суду міста Києва від 30 травня 2017 року у справі №910/2040/17 залишено в силі.

Отже, на теперішній час договір №568 від 31.03.2010 є діючим.

На підтвердження надання послуг відповідачу позивач надав: акти про вартість технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем за листопад 2016р., грудень 2016р., січень 2017 року, копії Журналів технічного огляду ліфтів, де є записи працівників позивача щодо технічного огляду ліфтів зокрема за період з листопада 2016р. по лютий 2017р.; копії сторінок Журналів прийому, здачі змін та реєстрації зупинок ліфтів диспетчерський пункт б. Краматорський, 15, б. Краматорський, 22, б. Краматорський, 15; копії сторінок з Журналу видачі ключів від машинних приміщень ліфтів.

Позивач зазначає, що надання послуг відповідачу підтверджується тим, що протягом 2016 року були відсутні будь-які скарги зі сторони відповідача, мешканців обслуговуючих будинків на дії позивача або на несправність ліфтів; що протягом дії договору відповідач сплачував послуги, які були йому надані позивачем відповідно до умов договору. Цей факт підтверджує виконання своїх зобовязань позивачем і виконання їх належним чином.

На підтвердження своїх доводів відповідач вказує, що в ході проведення представниками підприємства огляду об'єктів, які згідно умов договору повинен був обслуговувати позивач, були виявлені порушення та несправності ліфтового обладнання, про що свідчать складені ним акти від 01.02.2017, 02.02.2017, 03.02.2017, 04.02.2017, 05.02.2017, 06.02.2017. Означені акти підписані комісією у складі представника ПП «Ладіс», ТОВ «Спецсервіс АДС» та ТОВ «Центрсервісбуд» (в особі технічного експерта з ліфтів).

Відповідачем надано до суду висновок спеціаліста (технічного експерту по ліфтам ОСОБА_3С.) від 05.05.2017, з якого вбачається що за результатами огляду ліфтів по вул.Хрустальна, буд.8, п. 2, вул. Паркова, буд.20, п. 2, вул.Бикова, буд. 15 від 01.02.2017 та згідно складання актів обстеження технічного стану ліфтів були виявлені порушення технічного обслуговування ліфтів.

Позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС, м. Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 506578,21 грн за надані послуги за період з листопада 2016р. по лютий 2017 р., інфляційного збільшення в сумі 66868,32 грн., 3% річних в сумі 13906,61 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до статті 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем на виконання умов договору у період з січня 2015 року по лютий 2017 року (включно) надано відповідачу послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем на загальну суму 4316765,48грн., а відповідачем на виконання своїх зобовязань в період з січня 2015 року по грудень 2016 року здійснена часткова оплата послуг на загальну суму 3810187,27грн. Натомість з листопада 2016 року відповідачем було порушено погоджений договором порядок оплати послуг у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за фактично надані послуги за період з листопада 2016 року по лютий 2017 року складає 506578,21грн.

Умовами договору не передбачено складання будь-яких документів, які підтверджують надання послуг, в свою чергу позивачем надані копії Журналів технічного огляду ліфтів, де є записи працівників позивача щодо технічного огляду ліфтів зокрема за період з листопада 2016р. по лютий 2017р.; копії сторінок Журналів прийому, здачі змін та реєстрації зупинок ліфтів; копії сторінок з Журналу видачі ключів від машинних приміщень ліфтів, з яких вбачаються що позивач здійснював надання послуг у спірний період часу.

Згідно п. 4.3. Положенням про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10 квітня 2000 р. N 73 для зручності планування коштів власника та діяльності спеціалізованої організації ціна за технічне обслуговування та ремонт ліфтів визначається як середньомісячна і оплачується замовником щомісячно в однаковому розмірі з оформленням актів виконаних робіт.

Виходячи зі змісту означеного пункту Положення від 10 квітня 2000 р. N 73, суд не вбачає обовязкове складання означених актів, оскільки в договорі визначена щомісячна вартість наданих позивачем послуг, при цьому позивачем надані акти про вартість технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем за листопад 2016 року січень 2017 року, крім того відповідач не є власником зазначених ліфтів.

Посилання відповідача на неналежне надання позивачем послуг за договором, на підтвердження якого надані акти огляду ліфтів та висновок спеціаліста (технічного експерту по ліфтам ОСОБА_3С.) від 05.05.2017, судом оцінюються критично на підставі наступного.

Відповідно до пункті 9.2.6. Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджені наказом Держгірпромнагляду України від 01.09.2008 N 190, під час проведення технічного огляду ліфта (крім первинного) повинні бути присутні зокрема особа, відповідальна за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів.

Однак, вказані огляди проведені без участі представників позивача - виконавця послуг, наразі, в оглядах приймали участь представники третіх осіб, які не є сторонами спірного договору. Крім того, позивач не був повідомлений про проведення перевірок та про несправності ліфтів, які були вказані в актах, доказів протилежного суду не надано.

За змістом пункту 2 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 687, експертне обстеження (технічне діагностування) - комплекс робіт з визначення технічного стану, умов і строку подальшої безпечної експлуатації устатковання з урахуванням режиму роботи, а також визначення потреби у проведенні ремонту, модернізації, реконструкції або виведенні з експлуатації, спеціалізована організація - суб'єкт господарювання, який має дозвіл Держпраці на проведення огляду та випробування устаткування.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 687, технічний огляд та/або експертне обстеження устаткування проводять атестовані в установленому порядку фахівці спеціалізованої, експертної та уповноваженої організації, які безпосередньо не беруть участі у проектуванні, виготовленні, постачанні, придбанні, володінні, користуванні, монтажі, налагоджуванні, технічному обслуговуванні, ремонті, модернізації, реконструкції чи заміні цього або аналогічного устаткування.

Доказів, що підприємства ТОВ «Спецсервіс АДС» та ТОВ «Центрсервісстрой» на момент проведення обстеження, мали відповідний дозвіл Держпраці на проведення огляду ліфтів суду не надано.

Висновок спеціаліста (технічного експерту по ліфтам ОСОБА_3С.) від 05.05.2017 складений по результатам обстеження технічного стану тільки трьох ліфтів та актів, які суд не приймає до уваги в якості належних доказів по справі.

Також суд вважає безпідставними та необґрунтованими заперечення відповідача щодо обовязку позивача припинити експлуатацію ліфтів, які відпрацювали нормативний строк експлуатації понад 25 років, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.3. Положення про систему технічного обслуговування та ремонту ліфтів в Україні, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 10.04.2000 № 73 після 25 років експлуатації проводиться обстеження ліфта для визначення можливості його подальшої роботи.

Згідно з приписами пункту 22 Порядку проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 687 у разі досягнення граничного строку експлуатації роботодавець (власник підприємства або уповноважений ним орган) припиняє подальшу експлуатацію устаткування до проведення експертного обстеження.

Згідно пункту 38 вищевказаного Порядку, за висновком експертизи роботодавець приймає рішення про експлуатацію устаткування в межах продовжуваного строку безпечної експлуатації, його заміну, ремонт, реконструкцію (перебудову), модернізацію або зміну параметрів експлуатації.

В п. 2.3.12 договору сторони визначили, що до обовязків відповідача віднесено надати позивачу дозволів на експлуатацію об'єктів, машин і механізмів підвищеної безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є власником устаткування ліфтів, або уповноваженим власником органом.

Таким чином у позивача були відсутні правові підстави для самостійного припинення подальшої експлуатації ліфтів, які відпрацювали нормативний строк експлуатації.

Пунктом 2.7. договору сторони зупиняють роботу ліфтів або диспетчерських систем за наявності причин, внаслідок яких подальша їх експлуатація є небезпечною (сторони, яка зупинили ліфти або диспетчерські системи, терміново повідомляє про це іншу сторону).

Отже, зупинка ліфтів згідно цього пункту договору повинна була бути здійснена сторонами договору, а не позивачем одноособово, при цьому доказів зупинення роботи ліфтів суду не надано, а отже позивач мав надавати послуги щодо технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем згідно з переліком об'єктів і вартості технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем, зазначених в додатку до договору.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вважаючи на вищевикладені обставини, суд зазначає, що позивач довів належними доказами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 506578,21грн., а відповідач їх не спростував, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційне збільшення в сумі 66868,32 грн. за період з 01.11.2016 по 01.10.2017 та 3% річних в сумі 13906,61 грн. за період з 01.11.2016 по 01.10.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що позивач нараховував на всю суму заборгованості в розмірі 506578,21грн. індекс інфляції та три проценти річних за період з 01.11.2016 по 01.10.2017, що є не вірним, оскільки за надані послуги в листопаді 2016 року в розмірі 163255,16грн., відповідач повинен був розрахуватись в строк до 25.12.2016; за надані послуги в грудні 2016 року в розмірі 161568,02грн., відповідач повинен був розрахуватись в строк до 25.01.2017; за надані послуги в січні 2017 року в розмірі 163255,16грн., відповідач повинен був розрахуватись в строк до 25.02.2017; за надані послуги в лютому 2017 року в розмірі 18499,86грн., відповідач повинен був розрахуватись в строк до 25.03.2018.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає 3% річних в розмірі 10277,57 грн.:

- за послуги надані в листопаді 2016 року в розмірі 163255,16грн. за період з 26.12.2016 по 01.10.2017 в сумі 3756,89 грн.;

- за послуги надані в грудні 2016 року в розмірі 161568,02грн. за період з 26.01.2017 по 01.10.2017 в сумі 3306,61 грн.;

- за послуги надані в січні 2017 року в розмірі 163255,16грн. за період з 26.02.2017 по 01.10.2017 в сумі 2925,17 грн.;

- за послуги надані в лютому 2017 року в розмірі 18499,86грн. за період з 26.03.2017 по 01.10.2017 в сумі 288,90 грн.

Здійснивши перерахунок інфляційних витрат, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає інфляційні витрати в розмірі 45324,33 грн.:

- за послуги надані в листопаді 2016 року в розмірі 163255,16грн. за період з січня 2017 по 01.10.2017 в сумі 16679,54 грн.;

- за послуги надані в грудні 2016 року в розмірі 161568,02грн. за період з лютого 2017 по 01.10.2017 в сумі 14569,65 грн.;

- за послуги надані в січні 2017 року в розмірі 163255,16грн. за період з березня 2017 по 01.10.2017 в сумі 12959,65 грн.;

- за послуги надані в лютому 2017 року в розмірі 18499,86грн. за період з квітня 2017 по 01.10.2017 в сумі 1115,49 грн.;

Судовий збір відповідно ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства ОТІС, м. Київ до відповідача ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС, м. Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 506578,21 грн., інфляційного збільшення в сумі 66868,32 грн., 3% річних в сумі 13906,61 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства ЛАДІС, м. Краматорськ (84331, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Н. Курченко, 17, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства ОТІС, м. Київ (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, буд.37, ) заборгованості в сумі 506578,21 грн., інфляційного збільшення в сумі 45324,33 грн., 3% річних в сумі 10277,57 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 8432,70 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 05.04.2018 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2018.

Суддя Г.Є. Курило