РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ
20.03.2018Справа № 911/747/17

За позовом Військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України (м. Кропивницький) в інтересах держави в особі:
1) Головного управління Національної гвардії України, м. Київ
2) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Олександрія,
Кіровоградська обл.
до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти, м. Київ
про стягнення заборгованості у розмірі 1 087 909,05 грн.
Суддя Котков О.В.
Секретар судового засідання Ільєнко О.О.
Представники учасників справи:
від прокуратури - не з`явились;
від позивача-1 - Северин Р.І. (представник за довіреністю);
від позивача-2 - Лягуша С.М. (представник за довіреністю);
від відповідача - Мога М.В. (представник за довіреністю).

Вільні слухачі: Жирін С.О., ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 20 березня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивачів та відповідача, що повний текст рішення буде складено та підписано 03.04.2018р.

СУТЬ СПОРУ:
Військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України (по тексту процесуальний позивач) в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України (надалі -позивач-1) та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - позивач-2) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти (в тексті - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 087 909,05 грн.
Ухвалою господарського суду Київської області від 17.03.2017 року у справі № 911/747/17 позовну заяву Військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі: Головного управління Національної гвардії України; Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти про стягнення заборгованості у розмірі 1 087 909 грн. 05 коп. передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року позов задоволено частково (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), стягнуто з ПАТ Авіакомпанія Українські вертольоти на користь в/ч НОМЕР_1 Нацгвардії України 350 597,64 грн. заборгованості, в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі № 911/747/17 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 року у справі № 911/747/17 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Вищого господарського суду України від 20.11.2017 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2017р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017р. у справі № 911/747/17 скасовано, справу № 911/747/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
В своїй постанові Вищий господарський суд України, серед іншого відмітив, що з матеріалів справи не вбачається, судами не встановлено і сторонами не доведено оспорювання та визнання недійсним пункту 4.3 договору оренди № 5/12-ФС від 03.04.2012р. (в частині коригування розміру щомісячної орендної плати на індекс інфляції) з підстав його невідповідності чинному законодавству. З матеріалів також не випливає, судами не встановлено та скаржником не доведено звернення орендаря із заявами про зарахування зайво перерахованих у 2016р. сум орендної плати в рахунок наступних платежів, як це передбачено п. 4.9 договору. Наведеним спростовується передчасний висновок апеляційного суду про те, що відповідно до п.4.9 договору оренди № 5/12-ФС від 03.04.2012р. зайва сума орендної плати підлягає автоматичному заліку орендодавцем в рахунок подальших платежів, чого позивачем-2 зроблено не було. У зв`язку з викладеним суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судами першої та апеляційної інстанцій також не досліджено тих обставин, чи протягом 2016 року звертався орендар до позивача-2 з пропозицією внести зміни до договору шляхом сплати орендної плати без коригування її суми на індекс інфляції з долученням проекту додаткової угоди, оскільки скаржник вказує на повну добровільну сплату Товариством з січня по жовтень 2016 рік орендної плати з урахуванням її індексації без жодних зауважень чи претензій з боку орендаря. Адже в матеріалах справи наявний лише доданий до відзиву на позов лист ПрАТ Авіакомпанія Українські вертольоти №09/17юр від 09.02.2017р., в якому міститься прохання провести перерахунок розміру орендної плати за користування повітряними суднами у січні-грудні 2016р. відповідно до договорів оренди від 03.04.2012р. №№2/12, 3/12, 4/12, 5/12 з урахуванням п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", хоча у згаданому відзиві відповідач зазначає про неодноразове повідомлення орендодавця про необхідність здійснення відповідного перерахунку. Наведене унеможливлює для касаційної інстанції погодитися з висновком суду першої інстанції щодо наявності фактичних та відповідно правових підстав для часткової відмови у задоволенні позовних вимог.
Розпорядженням № 05-23/3108 від 29.11.2017 року, у зв`язку з поверненням Вищим господарським судом України справи № 911/747/17 до Господарського суду міста Києва, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2017 року справу № 911/747/17 передано для розгляду судді Коткову О.В.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року (суддя Котков О.В.) справу № 911/747/17 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 26.12.2017 року.
15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 року судом постановлено здійснювати розгляд справи № 911/747/17 у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 06.02.18 року.
В підготовчому засіданні 06.02.18 року судом оголошено про продовження строку підготовчого засідання на 30 (тридцять) днів та в засіданні проголошено перерву до 02.03.2018 року. Про дату, час і місце судового засідання позивача-2 повідомлено ухвалою від 02.03.2018 року.
За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.
Так, в судовому засіданні 02.03.2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 911/747/17 до судового розгляду по суті на 20.03.2018 року о 15:50 год. Про дату, час і місце судового засідання процесуального позивача повідомлено ухвалою від 02.03.2018 року.
04.05.2017р. позивач-2 подав до суду заяву б/н від 29.04.2017р. «Про зменшення розміру позовних вимог» в якій просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти заборгованість по сплаті орендної плати з листопада 2016 року по січень 2017 року за договором № 5/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94917 від 03.04.2012 року в сумі 364 218,43 грн. (триста шістдесят чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 43 копійки). Вказана заява, приймаючи до уваги дотримання заявником вимог ст.ст. 46, 182 Господарського процесуального кодексу України, прийнята судом до розгляду.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем, як Орендарем, умов договору № 5/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94917 від 03.04.2012 року щодо своєчасного та повного здійснення перерахування орендної плати за період листопад 2016 року січень 2017 року, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем-2, як Орендодавцем, по сплаті орендної плати з листопада 2016 року по січень 2017 року за договором № 5/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94917 від 03.04.2012 року в сумі 364 218,43 грн. (триста шістдесят чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 43 копійки).
У своєму відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив та вказав, що різниця між сумами нарахованої в/ч 2269 та фактично сплаченої відповідачем орендної плати за листопад та грудень місяці 2016 року, січень місяць 2017 року, - є наслідком помилковості розрахунків, здійснених в/ч 2269 без врахування положень пункту 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Так, пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати. Відтак, на виконання вимог пункту 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», нарахована орендна плата за грудень 2015 року (з урахуванням індексу за грудень 2015 року) підлягає застосуванню до договорів оренди державного майна з січня по грудень 2016 року. Відповідач вважає, що відсутня заборгованість Орендаря перед Орендодавцем.
В судовому засіданні представники позивача, з урахуванням поданих: 15.12.2017р., 26.12.2017р., 25.01.2018р. та 01.02.2018р. до суду письмових пояснень, в тому числі щодо викладених в постанові Вищим господарським судом України від 20.11.2017 вказівок, просять суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, враховуючи подані: 26.12.2017р., 11.01.2018р. та 15.02.2018р. до суду письмові пояснення, також і щодо викладених в постанові Вищим господарським судом України від 20.11.2017 вказівок, проти позову заперечив.
В судове засідання 20.03.2018 року процесуальний позивач не з`явився, причин неявки не повідомив.
У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Приймаючи до уваги, що процесуального позивача належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання 20.03.2018 року, суд відмічає, що неявка у судове засідання процесуального позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:
03.04.2012 року між позивачем-2 (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) укладено договір № 5/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94917 (далі Договір або Договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно вертоліт Мі-8МТ (далі - ПС), заводській номер 94917, залишкова вартість - 2 794 428, 00 грн. (без ПДВ). ПС перебуває на балансі орендодавця.
Згідно з п. 2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування ПС у термін, указаний у даному договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та відповідних актів приймання-передавання ПС в оренду.
На виконання умов Договору 03.05.2012р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування ПС, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі вертольота (копія акту міститься в справі).
Відповідно до п.п. 4.1.-4.3. Договору орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди ПС і становить суму 213 700, 00 грн., без ПДВ, за базовий місяць розрахунку лютий 2012. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку процесуального позивача, виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим у Орендаря наявна заборгованість перед Орендодавцем зі сплати орендної плати за період листопад 2016 року січень 2017 року в сумі 364 218,43 грн.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
У відповідності до приписів ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами відповідний правочин є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України.
З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
У відповідності до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частинами 1, 4 статті 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 4.6. Договору Орендар сплачує орендну плату щомісячно, у розмірі, який визначений пунктами 4.1.-4.4. з урахуванням пункту 4.12 цього договору, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання відповідного, встановленого Орендодавцем, рахунку.
За п. 4.8. Договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації.
У відповідності до підпункту 6.1.8. пункту 6.1. Договору Орендар зобов`язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату в порядку, встановленому договором.
Матеріали справи свідчать, що:
- на підставі рахунку-фактури № 118 від 09.12.2016р. на суму 510 490,79 грн., Орендар сплатив 458 418,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 999;
- на підставі рахунку-фактури № 4 від 12.01.2017р. на суму 515 085,20 грн., відповідач сплатив 260 229,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1748;
- на підставі рахунку-фактури № 15 від 10.02.2017р. на суму 520 751,14 грн., ПрАТ Авіакомпанія Українські вертольоти сплатило 463 460,68 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №№ 2022 і 2418.
Таким чином, зважаючи, що сума виставлених до сплати Орендодавцем рахунків з орендної плати за листопад 2016 року січень 2017 року складає - 1 546 327,13 грн., а сума сплачених Орендарем платежів становить - 1 182 108,70 грн., сума несплаченої орендної плати за Договором дорівнює - 364 218,43 грн.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що доказів сплати орендної плати по Договору за період листопад 2016 року січень 2017 року у більшому розмірі до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги Орендодавця про стягнення з Орендаря заборгованості з орендної плати за Договором в розмірі 364 218,43 грн., з розрахунку: 1 546 327,13 грн. (вартість оренди) - 1 182 108,70 грн. (часткова сплата оренди).
Щодо викладених відповідачем у відзиві заперечень в частині того, що пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати, то суд зауважує наступне.
Пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено про зупинення на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати.
Водночас, в своєму рішенні від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 Конституційний Суд України зауважив на тому, що Конституція України у статті 92 визначила

сфери, зокрема бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.
За таких обставин, з урахуванням того, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, і зокрема таким чином до ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", враховуючи, що відсутній є окремий закон щодо зупинення дії, внесення змін і доповнень, визнання нечинним положень ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за якою передбачено одну із істотних умов договору оренди як орендна плата з урахуванням її індексації, необґрунтованими є заперечення відповідача про зупинення на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати.
Також суд вказує, що п. 4.5. Договору встановлено зміну орендної плати за обставин відповідного погодження про таке сторонами у випадку, передбачених чинним законодавством.
Будь-які зміни допускаються виключно на підставі взаємної згоди сторін, що підлягає оформленню письмово у вигляді додаткових угод (п. 14.3. Договору).
Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України (ст. 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").
Доказів внесення сторонами змін до Договору шляхом укладення додаткової угоди в частині індексації орендної плати до суду не надано, що свідчить про відсутність взаємного погодження сторонами, у встановленому Договором порядку, питання зупинення на 2016 рік дію умов Договору в частині індексації орендної плати. Наявний в матеріалах справи лист ПрАТ Авіакомпанія Українські вертольоти № 09/17юр від 09.02.2017р., в якому міститься прохання провести перерахунок розміру орендної плати за користування повітряними суднами у січні-грудні 2016р., не приймається судом як доказ взаємного погодження сторонами питання зупинення на 2016 рік дію умов Договору в частині індексації орендної плати, оскільки є одностороннім та не містить посилань щодо надсилання проекту відповідної додаткової угоди Орендодавцю, як то слідує з положень п.п. 4.5., 14.3. Договору оренди.
Окремо суд також відмічає на відсутність обставин оспорювання та визнання недійсним пункту 4.3 Договору оренди (в частині коригування розміру щомісячної орендної плати на індекс інфляції) з підстав його невідповідності чинному законодавству.
Доказів, в підтвердження викладених відповідачем обставин в поясненнях від 22.12.2017р., а саме про звернення Орендаря з листом № 2055/17 від 20.12.2017р. до Орендодавця в якому викладені вимоги щодо зарахування зайво сплаченої суми орендної плати в рахунок подальших платежів, до суду не надано, зокрема надсилання та отримання Орендодавцем вказаного листа, оскільки відповідачем не додано опису вкладення до вказаного листа, а з даних листа «Укрпошти» про кореспонденцію за № 788 не випливає про направлення листа № 2055/17 від 20.12.2017р. Факт отримання якого, між-іншим, заперечується позивачем-2, про що ним відмічено у відповіді на відзив від 23.01.2018р.
Згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з`ясування місцевим господарським судом обставин справи.
За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на зазначене, позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених процесуальним позивачем в позові обставин за вказаних вище судом фактів.

Щодо господарських витрат у справі № 911/747/17.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 року відстрочено Військовому прокурору Кіровоградського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Головного управління Національної гвардії України; Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України сплату судового збору в розмірі 16 318 грн. 63 коп. до прийняття судом рішення у справі № 911/747/17.
В інформаційному листі від 20.10.2006р. Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року Вищий господарський суд України з приводу запитання: Якими є правові наслідки зменшення розміру позовних вимог? довів до відома Господарським судам України наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.
Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.
Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач.
Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми державного мита у зв`язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.
Суд вказує, що відповідні роз`яснення, по суті, не протирічать встановленим чинним Господарським процесуальним кодексом України правилам щодо питань ціни позову, виходячи з якої й вирішується спір та сплати позивачем судового збору.
Загальна сума ціни позову, з урахування поданої заяви про зменшення позовних вимог, становить 364 218,43 грн. Відтак, розмір судового збору за відповідні майнові вимоги складає - 5 463,28 грн., з розрахунку: 364 218,43 грн. Х 1,5%.
В матеріалах справи відсутні докази сплати відстроченого судового збору до прийняття рішення у справі № 911/747/17, а тому судовий збір покладається на Військову прокуратуру Південного регіону України та стягується з останньої в Дохід державного бюджету України, а також, зважаючи на задоволення позову, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягується з відповідача на користь вказаної прокуратури.
При цьому суд зауважує на тому, що згідно наказу № 100Ш від 11.06.2012р. Генеральної прокуратури України припинено діяльність Прокуратури Південного регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (ідентифікаційний код 38296363). В той же час, 02.08.2012р. (дата запису 17.02.2015р.) здійснена державна реєстрація Військової прокуратури Південного регіону України (ідентифікаційний код 38296363), яка утворена в результаті перетворення. Відповідні обставини підтверджується витягами з ЄДРПОУ. До складу Військової прокуратури Південного регіону України входить Військова прокуратура Кіровоградського гарнізону (адреса: 25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 3), а тому судовий збір стягується саме з Військової прокуратури Південного регіону України та, відповідно, на її користь.
Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти (ідентифікаційний код 31792885, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 19-21), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти - заборгованість по сплаті орендної плати з листопада 2016 року по січень 2017 року за договором № 5/12-ФС оренди повітряного судна Мі-8МТ № 94917 від 03.04.2012 року в сумі 364 218,43 грн. (триста шістдесят чотири тисячі двісті вісімнадцять гривень 43 копійки).
3. Стягнути з Військової прокуратури Південного регіону України (ідентифікаційний код 38296363, адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, до Державного бюджету України (одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві), , МФО 820019, р/р 3001, код платежу 22030001) грошові кошти - 5 463,28 грн. (п`ять тисяч чотириста шістдесят три гривні 28 копійок) судового збору.
4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Українські вертольоти (ідентифікаційний код 31792885, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 19-21), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Військової прокуратури Південного регіону України (ідентифікаційний код 38296363, адреса: 65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пироговська, буд. 11), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, судовий збір - 5 463,28 грн. (п`ять тисяч чотириста шістдесят три гривні 28 копійок).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 03.04.2018р.

Суддя О.В. Котков