КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Справа№ 30/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Окончик Д.В.,

від відповідача - Тараско Т.Є.,

від державної виконавчої служби - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги

Комунального підприємства "Київпастранс"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року (повний текст ухвали 26.02.2018 року)

у справі №30/18 (суддя Т.М. Ващенко)

За скаргою Комунального підприємства "Київпастранс"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

До Комунального підприємства "Київпастранс"

Про стягнення 360 114,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2010 року у справі № 30/18 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 273 108, 13 грн. основного боргу, 30 839, 62 грн. збитків від інфляції, 7 212, 04 грн. 3% річних, 3 100, 00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката, 3 111, 59 грн. державного мита та 201, 22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.03.2010 року Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

08.02.2018 року до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просив суд:

- визнати дії в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відмові у закінченні виконавчого провадження ВП №18345209 неправомірними.

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №18345209 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року відмовлено Комунальному підприємству "Київпастранс" в задоволенні скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів повного виконання наказу господарського суду міста Києва від 15.03.2010 року №30/18, а також докази будь-яких порушень з боку державного виконавця.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, 07.03.2018 року Комунальне підприємство "Київпастранс" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року та прийняти нове рішення, яким скаргу Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначає, що сторонами на момент укладення договору №45.16-15 від 08.07.2016 року сторонами не були враховані повні та часткові оплати за судовими наказами, які серед іншого, також є предметом договору про розстрочення заборгованості. Крім того, на думку апелянта місцевий господарський суд взагалі не надав оцінки та не прийняв до уваги при винесенні оскаржуваної ухвали надані скаржником копії ухвал господарського суду міста Києва від 24.07.2017 року у справах №1/43 (ВП№31731504) та №1/44 (ВП№31731613) відповідно до яких судом здійснено перевірку платежів враховуючи платіжні документи за попередні періоди та на виконання умов договору про розстрочення заборгованості, та встановлено, що відповідачем виконано накази №1/43 та №1/44.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2018 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київпастранс" та призначено її розгляд на 12.04.2018 року.

Розпорядженням №09.1-08/997/18 від 11.04.2018 року, в зв'язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25.,2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №30/18.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2018 року, сформовано для розгляду апеляційної Комунального підприємства "Київпастранс" колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Дикунська С.Я., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2018 року прийнято справу №30/18 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київпастранс" до провадження у визначеному складі суддів.

В судовому засідання 12.04.2018 року представник відповідача надав усні пояснення, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача надав усні пояснення, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник державного виконавця в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача, відповідача та державної виконавчої служби.

Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2010 року у справі № 30/18 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 273108,13 грн. основного боргу, 30839,62 грн. збитків від інфляції, 7212,04 грн. 3% річних, 3100,00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката, 3111,59 грн. державного мита та 201,22 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. (т.1, а.с.126-132).

В подальшому, на виконання вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва видано відповідний наказ від 15.03.2010 року. (т.1, а.с. 135).

31.03.2010 року постановою відділу Державної виконавчої служби подільського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 18345209 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 15.03.2010 року № 30/18. (т.4, а.с. 9).

В матеріалах справи наявний витяг з інформацією про виконавче провадження №18345209. (т.4, а.с. 10-15).

Зі змісту вказаного вище витягу вбачаться, що 20.12.2017 року змінено назву сторони виконавчого провадження - стягувача: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро", а також те, що вказане виконавче провадження № 18345209 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 43626878.

Місцевим господарським судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що 08.07.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 45.16-15 про розстрочення боргу. (далі - договір; т.4, а.с. 86-87).

Відповідно до п. 1. договору позивач надав відповідачу розстрочку сплати заборгованостей за десятьма наказами Господарського суду міста Києва і відкритими за ними виконавчими провадженнями, в тому числі по стягненню боргу в розмірі 317 572, 60 грн. з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.03.2010 року у справі № 30/18.

Пунктом 1.1. договору визначено, що боржник визнає повністю борг перед стягувачем по кожному із цих наказів господарського суду міста Києва, а саме №38/42 від 26.02.2010 року, №56/205 від 11.10.2010 року, №1/44 від 06.03.2012 року, №10/264 від 29.08.2011 року, №13/529 від 08.02.2010 року, №1/43 від 06.03.2012 року, №42/138 від 03.06.2010 року, №30/17 від 15.03.2010 року, №30/16 від 15.03.2010 року, №30/18 від 15.03.2010 року, всього на загальну суму 3 624 444, 67 грн. та бере на себе зобов`язання погасити борг на умовах визначених цим договором, а стягував надає розстрочення у погашенні боргу.

За умовами п. 1.2 договору відповідач зобов'язався погасити наявний перед позивачем борг за десятьма виконавчими провадженнями, в тому числі по наказу № 30/18 від 15.03.2010 року, до грудня 2017 року включно на загальну суму 3 624 444, 67 грн.

Згідно з п. 1.4. договору підписанням цього договору стягував погоджується на визначені сторонами умови погашення боргу, розмір якого на день підписання становить 3 624 444, 67 грн.

Скаржник зазначає, що на виконання наказів господарського суду міста Києва у справах №38/42, №42/138, №30/17, №30/16 КП «Київпастранс» у період з 18.04.2011 року по 26.07.2012 року сплатило на користь ТОВ «Фірма Октан» 1 635 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками. (т.4, а.с. 16-85).

Крім того, як зазначає скаржник ним було сплачено борг в розмірі 1 999 444, 67 грн. на користь стягувача відповідно платіжних доручень №ДКП00092/1 від 18.07.2016 року (т.4, а.с. 88), №ДКП00494/1 від 15.08.2016 року (т.4, зворот а.с. 88), №ДКП00903/1 від 19.09.2016 року (т.4, зворот а.с. 89), №ДКП01177/11 від 24.10.2016 року (т.4, а.с. 90), №ДКП01418/1 від 14.11.2016 року (т.4, зворот а.с. 90), №ДКП01429/1 від 15.11.2016 року (т.4, а.с. 91), №ДКП01496/1 від 18.11.2016 року (т.4, зворот а.с. 91), №ДКП01899/1 від 19.12.2016 року (т.4, а.с. 92), №ДКП00013/1 від 04.01.2017 року (т.4, зворот а.с. 92), №ДКП00277/1 від 06.02.2017 року (т.4, а.с. 93), №ДКП00609/1 від 17.03.2017 року (т.4, зворот а.с. 93), №ДКП00623/1 від 20.03.2017 року (т.4, а.с.94), №ДКП00740/1 від 03.04.2017 року (т.4, зворот а.с. 64), №ДКП00887/1 від 19.04.2017 року (т.4, а.с. 95). Відповідач в призначеннях платежу вказував "погашення боргу зг договору про розстрочення № 45.16-15 від 08.07.16."

В матеріалах справи також наявний лист №994/2.1-28 від 30.01.2018 року в якому відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві зазначив, що згідно відповіді стягувача від 01.09.2017 року на вимогу державного виконавця, позивачем в даній справі вказано, що заборгованість відповідача перед стягувачем, зокрема, за наказом господарського суду міста Києва у справі № 30/18 становить 317 572, 60 грн. (т.4, а.с. 96).

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві по відмові у закінченні виконавчого провадження №18345209 правомірні, оскільки підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, підставою для застосування вказаної норми є фактичне виконання в повному обсязі рішення суду.

Твердження апелянта, що оскільки ним було сплачено борг в розмірі 1 635 000, 00 грн. на виконання наказів господарського суду міста Києва у справах №38/42, №42/138, №30/17, №30/16 до укладання договору, то вказана сума має враховуватись судом, як і сплата боргу по даній справі колегією суддів відхиляється, оскільки суд не може прийняти до уваги сплату боргу за іншим наказом в рахунок іншого виконання наказу по іншій справі.

Щодо тверджень апелянта стосовно сплати боргу за договором в розмірі 1 999 444, 67 грн. колегія суддів зазначає, що вказана сплата боргу не може свідчити про сплату боргу в повному обсязі з виконання наказу №30/18 оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції при укладанні вказаного правочину відповідач в повному обсязі визнав борг перед позивачем в розмірі 3 624 444, 67 грн., а сплатив на виконання вказаного договору меншу суму.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що умовами договору, а саме п. 1. визначено розстрочку сплати заборгованості, зокрема по виконавчому провадженні №47751318 зі стягнення боргу у розмірі 317 572, 60 грн. з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 15.03.2010 року на виконання рішення у справі №30/18, коли, як вбачається з матеріалів справи, по вказаному наказу відкрито виконавче провадження за номером №18345209, тобто зовсім інше, що також дає підстави для сумніву щодо доводів боржника, що ним виконано відповідний наказ в повному обсязі.

Доводи скаржника, що місцевим господарським судом не взято до уваги копії ухвал господарського суду міста Києва від 24.07.2017 року у справах №1/43 (ВП№31731504) та №1/44 (ВП№31731613) відповідно до яких судом здійснено перевірку платежів враховуючи платіжні документи за попередні періоди та на виконання умов договору про розстрочення заборгованості, та встановлено, що відповідачем виконано накази №1/43 та №1/44 колегією суддів відхиляються оскільки зі змісту вказаних ухвал не вбачається за можливе встановити, які саме платежі було здійснено боржником, та за які періоди, тобто не відомо, які обставини були у вказаних справах, а відтак вказані ухвали не мають значення для винесення рішення у даній справі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги Комунального підприємства "Київпастранс", викладені у скарзі на дії в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 275, 276, 281 - 284, 339 - 344 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київпастранс" на ухвалу господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року у справі №30/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року у справі №30/18 залишити без змін.

3. Повернути до господарського суду міста Києва матеріали справи №30/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.04.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська