ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. м. Київ Справа № 911/3790/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича (АДРЕСА_1)

до Фізичної особи-підприємця Двуреченського Олександра Валерійовича (АДРЕСА_2)

та до Фізичної особи-підприємця Торби Олександра Івановича (АДРЕСА_3)

про стягнення 20000,00 грн. заборгованості за договором № 081014 від 08.10.2014 р.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець Данькевич Олексій Миколайович (далі - ФОП Данькевич О.М., позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Двуреченського Олександра Валерійовича (далі - ФОП Двуреченський О.В., відповідач 1) та до Фізичної особи-підприємця Торби Олександра Івановича (далі - ФОП Торба О.І., відповідач 2) про стягнення 20000,00 грн. заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладення договору поставки пиломатеріалів № 081014 від 08.10.2014 р. з ФОП Двуреченським О.В., за умовами якого позивачем було здійснено передоплату на користь відповідача 1 на загальну суму 20000,00 грн., проте останній товар не поставив у строк, передбачений договором, та суму авансу не повернув.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором поставки пиломатеріалів № 081014 від 08.10.2014 р., ФОП Данькевичем О.М. та ФОП Торбою О.І. 03.07.2015 р. було укладено договір поруки б/н, відповідно до якого відповідач 2 поручився за виконання зобов'язань ФОП Двуреченським О.В. за договором поставки № 081014 від 08.10.2014 р.

У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача 1 19900,00 грн. основного боргу, а також стягнути солідарно з відповідачів 100,00 грн. основного боргу, а також судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.12.2017 р. було відхилено клопотання Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича щодо відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до суду і позовну заяву Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича № 07/1217 від 07.12.2017 р. (вх. № 3842/17 від 15.12.2017 р.) залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених у ухвалі недоліків.

12.01.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Данькевича Олексія Миколайовича надійшла заява № 09/01-2018 від 09.01.2018 р. (вх. № 634/18 від 12.01.2018 р.) про усунення недоліків при поданні позовної заяви, за змістом якої позивач зазначав про сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн. та надав оригінал квитанції № 0.0.933003182.2 від 05.01.2018 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.01.2018 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання було призначено на 26.02.2018 р.

16.02.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Данькевича О.М. надійшло клопотання № 14/02-18-1 від 14.02.2018 р., відповідно до якого позивач просив суд здійснити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з приписами статті 249 ГПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Позивачем клопотання про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження було подано після винесення ухвали (15.01.2018 р.) про відкриття провадження у даній справі, у зв'язку з чим клопотання позивача залишено судом без задоволення.

Також 16.02.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Данькевича О.М. надійшло клопотання № 14/02-18 від 14.02.2018 р., відповідно до якого позивач просив суд здійснювати попередній розгляд справи за його відсутності.

16.02.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Торби О.І. надійшов відзив № 09/02-18 від 09.02.2018 р., відповідно до якого відповідач 2 визнавав позовні вимоги позивача на суму 100,00 грн. та не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Також 16.02.2018 р. до господарського суду Київської області від ФОП Торби О.І. надійшло клопотання № 09/02-18 від 09.02.2018 р., відповідно до якого відповідач 2 просив суд здійснювати розгляд даної справи за його відсутності.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2018 р. підготовче засідання було відкладено на 22.03.2018 р.

У судовому засіданні 22.03.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представники відповідачів у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені в порядку, передбаченому ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.03.2018 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2018 р.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Поряд з цим, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Також слід зазначити, що можливість суду розглянути справу за наявними в ній матеріалами передбачено ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 10.04.2018 р. було прийняте рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

08.10.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем Двуреченським Олександром Валерійовичем (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Данькевичем Олексієм Миколайовичем (покупець) було укладено договір поставки пиломатеріалів № 081014, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність) пиломатеріали (товар), а покупець зобов'язується приймати названий товар та вчасно здійснювати розрахунки.

У відповідності з п. 2.1 договору поставка товару здійснюється партіями на підставі Специфікації.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що оплата товару здійснюється в безготівковій формі наступним чином: 30% вартості кожної автомобільної партії - попередня оплата; 70% вартості кожної автомобільної партії покупець сплачує протягом 3 днів після отримання товару.

Згідно з п. 4.5 договору продавець зобов'язаний, зокрема, поставити товар у строк не більше 14 днів з моменту отримання попередньої 30% оплати вартості кожної партії товару.

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін.

Договір вступає в силу у момент, визначений п. 7.1 договору та діє до 31.12.2015 р. У разі не виявлення бажання розірвати договір за 15 днів до його закінчення, він вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах (п. 7.2 договору).

ФОП Двуреченським О.В. було виставлено ФОП Данькевичу О.М. рахунок № 43 від 30.06.2015 р. на суму 20000,00 грн. передоплати за пиломатеріал обрізний хвойний.

Як слідує з позову, на виконання умов договору поставки пиломатеріалів № 081014 від 08.10.2014 р. та на підставі вказаного рахунку позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4157 від 01.07.2015 р., проте відповідачем не було поставлено товар, передбачений договором, і аванс повернуто не було. Відтак, у результаті порушення умов договору поставки пиломатеріалів № 081014 від 08.10.2014 р. у відповідача 1, на переконання позивача, існує заборгованість перед позивачем в сумі 20000,00 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань, 03.07.2015 р. між Фізичною особою-підприємцем Данькевичем Олексієм Миколайовичем (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Торбою Олександром Івановичем (поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором на умовах та в порядку, передбачених цим договором, за виконання зобов'язання Фізичною особою-підприємцем Двуреченським Олександром Валерійовичем, що виникло з договору № 081014 від 08.10.2014 р., укладеного кредитором та боржником, щодо поставки пиломатеріалу обрізного хвойного на суму попередньої оплати в розмірі 20000,00 грн., яка перерахована кредитором боржнику на підставі платіжного доручення № 4157 від 01.07.2015 р. згідно рахунку № 43 від 30.06.2015 р., виставленого боржником, або щодо повернення цих коштів у разі не поставлення пиломатеріалів.

Згідно з п. 2.1 договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Але в любому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 3 цього договору.

У відповідності з п. 3.1 договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у сумі, що становить 100,00 грн.

ФОП Данькевичем О.М. було направлено на адресу ФОП Двуреченського О.В. претензію № 09/12-2016 від 09.12.2016 р. на суму 20000,00 грн., відповідно до якої позивач просив відповідача 1 повернути 20000,00 грн. сплачених авансом грошових коштів.

Відповідь на претензію отримано не було, кошти відповідачем 1 не повернуто.

ФОП Данькевичем О.М. було направлено на адресу ФОП Торби О.І. вимогу № 23/12-16 від 23.12.2016 р. про стягнення грошових коштів, відповідно до якої позивач просив відповідача 2 перерахувати 100,00 грн. в якості виконання забезпеченого зобов'язання ФОП Двуреченського О.В. за договором поставки № 081014 від 08.10.2014 р.

Відповідь на вимогу отримано не було, грошові кошти не перераховано.

Оскільки ФОП Двуреченським О.В. умови договору поставки № 081014 від 08.10.2014 р., а ФОП Торбою О.І. умови договору поруки від 03.07.2015 р. не виконані, позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

Відповідно до приписів статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Приписами статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Поряд з цим, приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, позовна вимога Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Торби Олександра Івановича зумовлена тим, що відповідачем 2 порушено зобов'язання з повернення оплати за непоставлений товар, що відповідно до положень договору поруки є підставою відповідальності поручителя.

Отже, ФОП Торба О.І. є солідарним з ФОП Двуреченським О.В. боржником в межах суми 100,00 грн.

Відповідач 1 у судові засідання не з'явився, представника не направив, відзиву на позов, доказів поставки товару або доказів повернення отриманих від позивача коштів суду не надав.

У свою чергу, відповідач 2 у відзиві № 09/02-18 від 09.02.2018 р., адресованому суду, визнав позовні вимоги позивача на суму 100,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зазначає, що подана ФОП Торбою О.І. заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, підписана ФОП Торбою О.І. особисто.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з ФОП Двуреченського О.В. суми попередньої оплати в розмірі 19900,00 грн., а також солідарного стягнення з ФОП Торби О.І. та ФОП Двуреченського О.В. суми попередньої оплати в розмірі 100,00 грн. є обґрунтованими, доведеними матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то судовий збір у розмірі 1600,00 грн. покладається на відповідачів в рівних частинах, оскільки солідарне стягнення судових витрат чинним господарським процесуальним законодавством не передбачене.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 191, 232, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Двуреченського Олександра Валерійовича (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 19900 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот) грн. 00 коп. попередньої оплати, 800 (вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Двуреченського Олександра Валерійовича (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) та Фізичної особи-підприємця Торби Олександра Івановича (АДРЕСА_3, код НОМЕР_3) на користь Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 100 (сто) грн. 00 коп. попередньої оплати.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Торби Олександра Івановича (АДРЕСА_3, код НОМЕР_3) на користь Фізичної особи-підприємця Данькевича Олексія Миколайовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 800 (вісімсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення підписане 17.04.2018 р.

Суддя В.М. Бабкіна