ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. Справа № 10/Б-743

м.Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Давид Л.Л., Плотніцький Б. Д.

секретар судового засідання Петрик К.

з участю прокурора Макогона Ю.І., ліквідатора ДП "Струсівський комбінат продтоварів" арбітражного керуючого Зубик Ю.З., представника відповідачів Гулкевича А.В.

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі №10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів"

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області є справа №10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" .

Постановою від 17 червня 2008 року суд визнав Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" банкрутом, ввів ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначив арбітражного керуючого Кузика Є.І.

Ухвалою від 23 березня 2016 року у справі №10/Б-743 ліквідатором Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" призначено арбітражного керуючого Зубик Юлію Зіновіївну.

09 серпня 2016 року Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" просило суд:

- витребувати з незаконного володіння громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- визнати право власності Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- витребувати з незаконного володіння громадян ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2;

- визнати право власності Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Вимоги обґрунтовано тим, що судовими рішеннями визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, проведеного Західно-Українською товарною біржею 10.03.2010р., оформлені протоколом №7 від 10.03.2010р. та договори купівлі-продажу нерухомого майна, укладені 04.06.2010р. Державним підприємством "Струсівський комбінат продтоварів" (продавець) з ОСОБА_15 (покупець), посвідчені приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №1351, №1354. Підставою прийняття таких судових рішень слугувало те, що майно Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" було продано без згоди на це уповноваженого державою органу - Міністерства аграрної політики та продовольства України, якому підпорядковане і підконтрольне державне підприємство.

У подальшому ОСОБА_17 відчужив майно і на дату звернення ліквідатора із заявою до господарського суду згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна власниками спірного майна є фізичні особи, а саме:

власниками комплексу комплексу за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_8, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200; ОСОБА_9, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200; ОСОБА_10, форма власності - приватна спільна часткова, 12/100; ОСОБА_12, форма власності - приватна спільна часткова, 4/100; ОСОБА_11, форма власності - приватна спільна часткова, 25/100; ОСОБА_13, форма власності - приватна спільна часткова, 34/100;

власниками комплексу за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_11, форма власності - приватна спільна часткова, 33/50; ОСОБА_12, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50; ОСОБА_14, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50.

Ураховуючи викладене та приписи ст. ст. 326, 330,387,388 ЦК України зазначає, що державне майно з відання Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" та володіння Міністерства аграрної політики і продовольства України, уповноваженого власником - Державою Україна - здійснювати управління майном, вибуло без згоди та волі держави, що в розумінні ч.1 ст.388 ЦК України є обставиною, яка надає право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 25 жовтня 2016 року відмовив у задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Відмовляючи у задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" суд першої інстанції вказав про відсутність правових підстав для витребування спірного майна у відповідачів та у зв'язку з цим не застосував до спірних правовідносин заявлену представником відповідачів позовну давність. Суд керувався статтею 41 Конституції України, статтями 321, 328, 334, 386, 387, 388 Цивільного кодексу України, застосував Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів, рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 р., в якому суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Ліквідатор банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" арбітражний керуючий Зубик Ю.З. в апеляційній скарзі і в доповненнях до апеляційної скарги просить скасувати ухвалу господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 10/Б-743 і прийняти нове рішення про задоволення заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою. Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст.388 ЦК України, у разі, коли відчуження мало місце два і більше разів після недійсного правочину, залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів; вважає, що суд неналежним чином дослідив докази по справі та не спростував ті докази, на які посилався заявник. Листи Міністерства аграрної політики України від 29.07.2009р. № 37-11-4-15/13281; від 04.10.2012р. №37-27-3-15/18480, які суд розцінив, як згоду Міністерства аграрної політики на відчуження майна, не можуть вважатися розпорядчим актом. Крім того, ліквідатор банкрута надала суду першої інстанції лист Міністерства аграрної політики України від 22.07.2016р. про те, що відповідно до відомостей із Єдиного реєстру об»єктів державної власності України, спірні об»єкти нерухомого майна обліковуються на балансі Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів". Наголошує, що спірне майно вибуло із власності держави Україна без відома та згоди уповноваженого органу управління майном.

У поясненнях від 20.01.2017р. Міністерство аграрної політики та продовольства України апеляційну скаргу підтримує, оскільки судами встановлено факт вибуття державного майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів" без згоди та волі держави (уповноваженого органу управління майном - Мінагрополітики), що є підставою для витребування зазначеного майна із чужового незаконного володіння, відповідно до частини першої статті 388 ЦК України. Вказує, що основним завданням суду при розгляді справ є встановлення істини у спорі, захист прав і законних інтересів учасників правовідносин (т.23, а.с.205-206).

Представник відповідачів Гулкевич А.В. надав відзиви на апеляційну скаргу (т.23, а.с.143-173), просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, вважає таку законною і обґрунтованою. Зазначає, що ОСОБА_15 придбав майно на аукціоні, сплатив обумовлену суму, ці кошти отримало ДП "Струсівський комбінат продтоварів". Про ці обставини Міністерство аграрної політики та продовольства України було відомо. У подальшому ОСОБА_15 продав майно частинами іншим особам. В усіх випадках укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна відбулась державна реєстрація права власності, яка відповідно до ст.2 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень. Щодо застосування практики Європейського суду з прав людини вважає, що суд першої інстанції урахував критерії допустимої правомірності позбавлення відповідачів права власності такі, як «суспільний інтерес», «справедливий баланс», «законність вртучання».

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 15 лютого 2017 року відмовив у задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З.; ухвалу господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 10/Б-743 залишив без змін; стягнув судовий збір у розмірі 15 515,08 грн. в дохід державного бюджету України з коштів Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Суд апеляційної інстанції залишив без змін ухвалу суду першої інстанції, оскільки вважав, що заявник пропустив строк позовної давності.

Вищий господарський суд України постановою від 12 грудня 2017 року скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15 лютого 2017 року, а справу №10/Б-743 передав на новий розгляд справу до Львівського апеляційного господарського суду.

У постанові Вищий господарського суду України вказав, що застосувавши до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 05.10.2016 року у справі №916/2129/15 (№16/092) про те, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення ЦК України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). А тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються. Зазначив також, що судом апеляційної інстанції не було враховано вище наведений висновок Верховного Суду України щодо застосування позовної давності, отже, в порушення ст. 43 ГПК України було неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, у зв'язку з цим оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 29 грудня 2017 року прийняв до розгляду справу №10/Б-743 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року та призначив розгляд справи на 07 лютого 2018 року.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гриців В.М. розгляд справи 07 лютого 2018 року не відбувся. Ухвалою від 12 лютого 2018 року розгляд справи призначено на 28 лютого 2018 року. Ухвалою від 28 лютого 2018 року розгляд справи призначено на 14 березня 2018 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції зобов'язував апелянта надати докази сплати 15515,08 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі №10/Б-743. Адже Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 29 грудня 2016 року прийняв до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", відстрочив Державному підприємству "Струсівський комбінат продтоварів" сплату судового збору та зобов'язав Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" до 14 грудня 2016 року надати докази сплати 15515,08 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

У судовому засіданні 14 березня 2018 року представник апелянта Живаго О.Л. надав суду докази сплати судового збору та пояснення щодо обставин справи, апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Також звернувся із клопотанням повідомити про конфлікт інтересів представника відповідача Гулкевича А.В., оскільки його дядько є посадовою особою Тернопільської обласної прокуратури, яка є стороною у справі на стороні держави.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, клопотання вважає безпідставним.

Представник відповідача Гулкевич А.В. надав пояснення по суті обставин справи, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та в клопотанні.

Суд відхилив клопотання представника апелянта адвоката Живаго О.Л., як безпідставне.

У судовому засіданні 14 березня 2018 року суд оголосив перерву на 28 березня 2018 року.

У судовому засіданні 28 березня 2018 року ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Зубик Ю.З. підтримала апеляційну скаргу, просить задовольнити. Також підтримала клопотання представника апелянта адвоката Живаго О.Л., яке надійшло суду 26 березня 2018 року, у якому адвокат просить вжити заходи процесуального впливу до представника Гулкевича А.В. за зловживання процесуальними правами. На думку адвоката Живаго О.Л. представник відповідача « Гулкевич А.В. вдався до емоційного тиску на суддів, закликаючи їх прийняти рішення на свою користь під впливом ніби-то почуття жалості до Відповідачів, що стали власниками державного майна внаслідок протиправної змови».

Дії, що суперечать завданню господарського судочинства, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, визначено частиною 2 статті 43 ГПК України.

Право ж подавати докази, брати участь у судових засіданнях, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб є процесуальним правом учасників процесу, визначеним статтею 42 ГПК України.

Процесуальна поведінка представника Гулкевича А.В. відповідає приписам статті 42 ГПК України.

З 15 грудня 2017 року діє Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції, викладеній згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII. Відповідно до вимог пункту 9 частини першої розділу XI ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ нової редакції Господарського процесуального кодексу України справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, при розгляді апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03 жовтня 2017 року у справі №921/303/16-г/10 застосуванню підлягає Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону № 2147-VІІІ.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 271 ГПК України установлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 6 статті 12 ГПК України Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" і матеріали справи, заслухав пояснення прокурора, арбітражного керуючого Зубик Ю.З. та представників і вважає, що ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 року у справі № 10/Б-743 залишити без змін з наступних підстав.

Міністерство аграрної політики України наказом від 02.06.2008 р. № 345 затвердило Перелік державних підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства аграрної політики України, станом на 1 квітня 2008 року, в який за № 872 включене Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" с.Струсів, Теребовлянського району Тернопільської області.

Наказом від 07.12.2015 р. № 469 Міністерство аграрної політики України затвердило перелік підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики, та акціонерних товариств, функції з управління корпоративними правами яких здійснюються міністерством, у який за №67 теж включене Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" код ЄДРПОУ 375125, вул. Заводська,1 с. Струсів, Теребовлянського району Тернопільської області.

Згідно з п.п. 4.2., 4.4. Статуту Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому статуту. Відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплених за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, встановленому чинним законодавством (т.19, а.с. 30-33).

Свідоцтвом про право власності від 28.09.2006р., виданого Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, підтверджено, що Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" є власником нерухомого майна, розташованого за адресою:АДРЕСА_1, а саме: адміністративний корпус, А, 909,8 кв.м.; майонезний цех В, 1082,6 кв.м.; будинок банкомиючої машини, Г, 383,3 кв.м.; будинок БРУ ВАК, Д, 216,1 кв.м.; будинок ректифікаційної колони, Е, 100,9 кв.м.; прибудова до майонезного цеху, Є, 129,3 кв.м.; склад, Ж, 430,0 кв.м.; будинок полісолодових екстрактів, З, 688,5 кв.м.; цех розливу горілки номер 2, І, 369,5 кв.м.; солодовня, Ї, 478,5 кв.м.; гаражі, К, 288,8 кв.м.; котельня, Н, 414,3 кв.м.; матеріальний склад номер 1, О, 69.8 кв.м.; матеріальний склад, П, 299,4 кв.м.; мазутосховище, Р, 57,3 кв.м.; склад готової продукції, С, 240,9 кв.м.; механічна майстерня, Т, 320,0 кв.м.; приміщення фільтр-прес ККС, У, 214,4 кв.м.; резервуар, І; резервуар, IІ; артскважина, III; артскважина, IV; вимощення, V; огорожа, 1; ворота, 2. Форма власності - загальнодержавна, частка - 1/1. (т.19. а.с.35).

Свідоцтвом про право власності від 09.11.2006р., виданого Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, підтверджено, що Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, а саме: цех по виробництву горілчаних виробів №1, А, 1168,8 кв.м.; тарний склад, Б, 272,7 кв.м.; цех КМК, варочна, В, 335,7 кв.м.; будинок спиртопідвалу, Г, 397,5 кв.м. Форма власності - загальнодержавна, частка - 1/1. (т.19. а.с.36).

У ліквідаційній процедурі Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" Західно-Українська товарна біржа 10.03.2010р. провела аукціон з продажу нерухомого майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", а саме: будівлі та споруди -промплощадки, допоміжні споруди та об'єкти інженерного забезпечення і комунікації, обладнання за ціною 618 106,50 грн. Переможцем торгів став ОСОБА_15.

За результатами аукціону 04.06.2010р. Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" (продавець) в особі ліквідатора Кузика Євгена Івановича і ОСОБА_15 (покупець) уклали договори купівлі-продажу майна та акти прийому-передачі. (т.19. а.с.37-40). Покупець оплатив визначену договором суму, а продавець цю суму прийняв. Ці обставини учасники справи визнають.

04.11.2010 р. ОСОБА_15 (продавець) та ОСОБА_12 (покупець 1), ОСОБА_10 (покупець 2), ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (покупці 3), ОСОБА_13 (покупець 4), ОСОБА_11(покупець 5), іменовані разом як покупці, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець передає за плату, а покупці приймають і оплачують комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1, а саме:

- ОСОБА_12 приймає і оплачує 4/100 частки вищевказаного комплексу, що становлять: гаражі (цегляні), загальною площею 288,8 кв.м., зазначені в плані під літ."К";

- ОСОБА_10 приймає і оплачує 12/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: адміністративний корпус (цегляний), загальною площею 759,2 кв.м., зазначені в плані під літ."А";

- ОСОБА_9 та ОСОБА_8 приймають в рівних частках і оплачують 25/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: будинок ректифікаційної колони (цегляний), загальною площею 100,9 кв.м., зазначений в плані під літ."Е"; будинок полісолодових екстрактів (цегляний), загальною площею 688,5 кв.м., зазначений в плані під літ."З"; цех розливу горілки номер 2 (цегляний), загальною площею 369,5 кв.м., зазначений в плані під літ."І"; солодовня (цегляна) загальною площею 478,5 кв.м., зазначений в плані під літ."Ї"; артскважина (залізна), зазначена в плані під цифр. ІІІ;

- ОСОБА_13 приймає і оплачує 34/100 частки вищевказаного комплексу, що становлять: майонезний цех (цегляний), загальною площею 1082,6 кв.м., зазначений в плані під літ."В"; будинок банкомиючої машини (цегляний), загальною площею 383,3 кв.м., зазначений в плані під літ."Г"; будинок БРУ ВАК (цегляний), загальною площею 216,1 кв.м., зазначений в плані під літ."Д"; прибудова до майонезного цеху (цегляна), загальною площею 129,3 кв.м., зазначена в плані під літ."Є"; склад (шиферний), загальною площею 430 кв.м., зазначений в плані під літ."Ж"; артскважина (залізна); огорожа (залізобетонні панелі), зазначена в плані під цифр.1; ворота (металеві), зазначені в плані під цифр.2; вимощення (асфальтне), зазначене в плані під цифр. V;

- ОСОБА_11 приймає і оплачує 25/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: котельня (цегляна), загальною площею 414,3 кв.м., зазначена в плані під літ."Н"; матеріальний склад номер 1 (цегляний), загальною площею 69,8 кв.м., зазначений в плані під літ."О"; матеріальний склад (цегляний), загальною площею 299,4 кв.м., зазначений в плані під літ."П"; мазутосховище (цегляне), загальною площею 57,3 кв.м., зазначене в плані під літ."Р"; склад готової продукції (цегляний), загальною площею 240,9 кв.м., зазначений в плані під літ."С"; механічна майстерня (цегляна), загальною площею 320,0 кв.м., зазначена в плані під літ."Т"; приміщення фільтр-прес ККС (цегляне), загальною площею 214,4 кв.м., зазначене в плані під літ."У".

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.2010р. посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за реєстровим № 3220. (т.19, а.с.66-67).

Також 04.11.2010р. ОСОБА_15 (продавець) і ОСОБА_11 (покупець 1), ОСОБА_12 (покупець 2) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець передає за плату, а покупці приймають і оплачують комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_2, а саме:

- покупець 1 приймає і оплачує 33/50 частки вищевказаного комплексу, що становлять: цех по виробництву горілчаних виробів № 1 (цегляний), загальною площею 1168,8 кв.м., зазначений в плані під літ."А"; тарний склад (цегляний), загальною площею 272,7 кв.м., зазначений в плані під літ."Б";

- покупець 2 приймає і оплачує 17/50 часток вищевказаного комплексу, що становлять: цех КМК, варочна (цегляний), загальною площею 335,7 кв.м., зазначений в плані під літ."В"; будинок спиртопідвалу (цегляний) загальною площею 397,5 кв.м., зазначений в плані під літ."Г".

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.2010р. посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за реєстровим № 3213. (т.20, а.с.7-9).

30.07.2013р. ОСОБА_12 (продавець) і ОСОБА_14 (покупець) уклали договір купівлі-продажу 17/50 часток нерухомого майна, відповідно до якого продавець передає за плату, а покупець приймає і оплачує 17/50 часток комплексу, що знаходиться в АДРЕСА_2, та складають: цех КМК, варочна (цегляний), загальною площею 335,7 кв.м., зазначений в плані під літ."В"; будинок спиртопідвалу (цегляний) загальною площею 397,5 кв.м., зазначений в плані під літ."Г". (т.19, а.с.149-151).

На дату звернення ліквідатора банкрута із заявою до господарського суду згідно з відомостями з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна:

Власниками комплексу за адресою: АДРЕСА_1 є:

- ОСОБА_8, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200;

- ОСОБА_9, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200;

- ОСОБА_10, форма власності - приватна спільна часткова, 12/100;

- ОСОБА_12, форма власності - приватна спільна часткова, 4/100;

- ОСОБА_11, форма власності - приватна спільна часткова, 25/100;

- ОСОБА_13, форма власності - приватна спільна часткова, 34/100.

Власниками комплексу за адресою: АДРЕСА_2, є:

- ОСОБА_11, форма власності - приватна спільна часткова, 33/50;

- ОСОБА_12, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50;

- ОСОБА_14, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50.

Крім цього, Львівський апеляційний господарський суд постановою від 13.07.2011р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011р., у справі №15/106-1776 за позовом ТОВ "Агентство корпоративного управління" до Західно-Української товарної біржі та ДП "Струсівський комбінат продтоварів", визнав недійсними результати аукціону, проведеного Західно-Українською товарною біржею 10.03.2010р., оформлені протоколом №7 від 10.03.2010р. з тих підстав, що при проведені аукціону було порушено вимоги законодавства України щодо порядку отримання згоди органу управління на відчуження майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів".

Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 03.12.2013 року (залишеній без змін у частині визнання недійсними договорів постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014р.) у справі №10/Б-743 визнав недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна, укладені 04.06.2010р. Державним підприємством "Струсівський комбінат продтоварів" (продавець) в особі ліквідатора Кузика Євгена Івановича з ОСОБА_15 (покупець) з тих підстав, що при їх при укладенні не було дотримано вимог законодавства України щодо отримання згоди органу управління на відчуження майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Названі судові рішення і встановлені цими рішеннями обставини незаконного продажу державного майна є підставою вимог Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. про витребування майна і визнання права власності на це майно.

Статтею 41 Конституції України установлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи мирно володіти своїм майном; недопустимість позбавлення власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнано право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За приписами статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до вимог частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017р. у справі N 6-2776цс16 вказано, що втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 р., "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 р., "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 р., "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 р., "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 р., "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Отже, власник має право витребувати від набувача майно, яке вибуло з володіння власника, лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. При з»ясуванні сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу суд повинен урахувати такі критерії: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Так, судовими рішеннями встановлено незаконність результатів аукціону від 10.03.2010р. з продажу нерухомого майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" та укладених 04.06.2010р. за результатами аукціону договорів купівлі-продажу нерухомого майна, Державним підприємством "Струсівський комбінат продтоварів" (продавець) з ОСОБА_15 (покупець).

Проте, спірне державне майно вибуло з володіння Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" саме з волі Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Адже, продаж майна відбувся у судовій процедурі ліквідації Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", договори купівлі-продажу нерухомого майна від 04.06.2010р. з покупцем ОСОБА_15 укладав і підписував призначений судом ліквідатор банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" арбітражний керуючий Кузик Євген Іванович.

Відтак Державне підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", з володіння якого вибуло спірне нерухоме майно, не вправі витребувати це майно на підставі пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України навіть у набувача ОСОБА_15. Більш того, спірне майно у ОСОБА_15 відсутнє, оскільки він продав це майно фізичним особам.

У Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" відсутні правові підстави витребувати спірне майно у фізичних осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на підставі пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України.

Названі фізичні особи придбали це майно у частинах не в Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", а у ОСОБА_15 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, які чинні, що в силу положень статті 11 ЦК України є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов»язків. На час укладення договорів купівлі-продажу право власності ОСОБА_15 на нерухоме майно було зареєстровано державою, заборони, обтяження цього майна були відсутні. Право власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на спірне нерухоме майно зареєстроване державою. Відтак суд не має підстав для висновку про незаконність набуття цими фізичними особами спірного майна згідно з статтею 328 ЦК України.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Також у матеріалах справи немає доказів вчинення злочину відповідачами у змові зі службовою особою Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" при укладенні договорів, як про це стверджує арбітражний керуючий Зубик Ю.З. У силу ч.6 ст.75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо вимог визнати право власності Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Органом управління Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" є Міністерство аграрної політики України, яке також на підставі ухвали Господарського суду Тернопільської області від 22 червня 2010 року у справі №10/Б-743 є учасником провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів". Відтак Міністерство аграрної політики України обізнане з усіма обставинами справи №10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", у тому числі й про прийняття судами рішень щодо незаконності результатів аукціону, визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна.

Судовим рішеннями у справах встановлено обставини, що майно Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" продане на аукціоні без згоди держави в особі Міністерства аграрної політики України, до сфери управління якого належить Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів".

Поряд з цим суд апеляційної інстанції наголошує, що Міністерство аграрної політики України, як уповноважений державою орган на управління майном Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", з володіння якого не за його волею вибуло спірне майно до набувача ОСОБА_15, не зверталось із вимогою витребувати державне майно від набувача на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, визнати за державою право власності на це майно.

Виходячи із викладених обставин справи і приписів закону суд апеляційної інстанції вважає, що придбавши спірне нерухоме майно у частинах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не порушили право чи законний інтерес право Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів". Тому законні підстави для задоволення заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України та визнання права власності - відсутні. А відтак немає підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Викладене спростовує доводи апеляційної скарги про правомірність заявлених вимог про витребування майна у відповідачів на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України і визнання права власності.

Суд апеляційної інстанції погоджується, що листи Міністерства аграрної політики України від 29.07.2009р. № 37-11-4-15/13281; від 04.10.2012р. №37-27-3-15/18480, які суд першої інстанції помилково розцінив, як згоду Міністерства аграрної політики на відчуження майна, не спростовують обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили. Однак ця обставина не впливає на законність прийнятого судового рішення.

У матеріалах справи відсутній лист Міністерства аграрної політики України від 22.07.2016р. про те, що відповідно до відомостей із Єдиного реєстру об»єктів державної власності України, спірні об»єкти нерухомого майна обліковуються на балансі Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів". Однак за вищенаведеного облік майна в Єдиному реєстрі об»єктів державної власності України на балансі Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" не доводить законності вимог Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України і визнання права власності.

Господарський суд Тернопільської області постановив ухвалу від 25 жовтня 2016 року у справі №10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.129, 269, 271, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі № 10/Б-743 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

З причини відпустки і відрядження головуючого судді повний текст постанови складено 12 квітня 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців

суддя Л.Л. Давид

суддя Б. Д. Плотніцький