ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2018 р. Справа № 909/436/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді: Галушко Н.А. (доповідач)

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В

секретар судового засідання - Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача :не з»явився

від відповідача:не з»явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатекоінвест", с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області б/н від 17.08.2015

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2015

у справі № 909/436/15

за позовом: Фізичної особи - підприємця Білусяка Дмитра Васильовича, с.Манява Богородчанського району Івано-Франківської області

до відповідача: ТОВ "Карпатекоінвест", с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області

про стягнення заборгованості в сумі 39 786,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець Білусяк Дмитро Васильович звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатекоінвест" заборгованості в сумі 39 786,00 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 у справі № 909/436/15 ( суддя Цюх Г.З. ) позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Карпатекоінвест" на користь Фізичної особи - підприємця Білусяка Дмитра Васильовича 39 786, 00грн. основного боргу.

Рішення суду мотивовано тим, що станом на день вирішення спору відповідачем документально обгрунтованих заперечень від підписання актів виконаних будівельних робіт надано не було, факт отримання робіт на загальну суму 39 786,00грн. та відсутності заперечень з приводу їх кількості та якості не спростовано.

ТОВ "Карпатекоінвест" подано апеляційну скаргу б/н від 17.08.2015, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові повністю, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає чинному законодавству, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що ним не укладався з позивачем договір підряду на виконання ремонту приміщень котелень у Грохолинській ЗОШ і в Іваниківській ЗОШ ні в усній ні в письмовій формі.

Також скаржник вважає, що судом безпідставно зроблено висновок, що між сторонами досягнуто усної домовленості про виконання ремонтних робіт на зазначених об»єктах, оскільки позивачем не надано доказів і такі відсутні в матеріалах справи, які б підтверджували таку домовленість.

Скаржник зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач підтвердив факт виконання робіт і факт наявності заборгованості на засіданні депутатської комісії не можуть бути доказом того, що відповідач є стороною договору. В наданих позивачем актах виконаних будівельних робіт відсутній підпис відповідача.

ФОП Білусяк Д.В. у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 провадження у справі № 909/436/15 було зупинено у зв'язку з призначенням будівельно-технічної експертизи, за клопотанням ФОП Булусяка Д.В., проведення якої доручено атестованому судовому експерту ОСОБА_7, АДРЕСА_1, свідоцтво експерта №1219.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.03.2018 поновлено провадження у даній справі, оскільки, незважаючи на те, що довірителем позивача були сплачені кошти експерту ОСОБА_7. за проведення будівельно-технічної експертизи, експертизу не було проведено.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами по справі була досягнута усна взаємна домовленість про виконання робіт по ремонту приміщення котельні Горохолинської ЗОШ та приміщення котельні Іваниківської ЗОШ.

На виконання домовленостей позивачем були виконані роботи по ремонту приміщення котелень Горохолинської ЗОШ та Іваниківської ЗОШ, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 за квітень 2011 року в сумі 20 102,00 грн. за виконані роботи по ремонту приміщення котельні Горохолинської ЗОШ та актом приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-2 за квітень 2011 року в сумі 19 684,00грн. за виконані роботи по ремонту приміщення котельні Іваниківської ЗОШ.

Також, як вбачається із витягу з протоколу №14 засідання постійної комісії районної ради з питань дотримання прав людини законності та правопорядку від 20.04.2012, поданого позивачем (а.с.37-38), директор ТОВ "Карпатекоінвест" (відповідач у справі) ОСОБА_5 підтвердив інформацію, що підприємець Білусяк Д. В. виконував роботи по ремонту та реконструкції приміщень котелень Горохолинської та Іваниківської ЗОШ І-Ш ступенів, а також про існуючу заборгованість, однак підписувати подані підприємцем Білусяком Д.В. акти приймання виконаних будівельних робіт відмовився.

Позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу №07/04-02 від 07.04.2015 щодо сплати заборгованості в сумі 39 786 грн. (а.с.14), доказ направлення міститься в матеріалах справи (а.с.15). Проте, вимога щодо оплати боргу залишена без відповіді та задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що враховуючи взаємовідносини сторін, між ними укладено договір підряду, факт укладення якого підтверджується актами здачі-прийняття робіт. А також встановлено, що будь-яких доказів про невідповідність актів виконаних будівельних робіт фактично виконаним роботам відповідачем не подано.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Станом на день вирішення спору в суді першої інстанції відповідачем документально обгрунтованих заперечень від підписання актів виконаних будівельних робіт надано не було.

Крім того, на переконання суду першої інстанції, відмова замовника від підписання актів виконаних робіт за відсутності обгрунтованих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції з»ясовано, що сторони не досягли згоди щодо наявності факту виконання будівельних робіт на об»єктах зазначених у довідках про вартість виконаних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.10.2015 провадження у справі № 909/436/15 було зупинено у зв'язку з призначенням будівельно-технічної експертизи, за клопотанням ФОП Булусяка Д.В., проведення якої доручено атестованому судовому експерту ОСОБА_7, АДРЕСА_1, свідоцтво експерта №1219.

На вирішення будівельно-технічної було поставлено питання:

"Чи були виконані та ким виконані будівельні роботи по ремонту та реконструкції приміщень котелень Горохолинської та Іваниківської ЗОШ І-Ш ступенів в тих обсягах і з тих матеріалів, виробів, зазначених у довідках від 20.04.2012 року про вартість виконаних будівельних робіт за квітень 2011 року №15-0-1-1 на суму 20 102,00грн. та №15-0-1-2 на суму 19 684,00грн. та актах приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012р., №15-0-1-2 від 20.04.2012р.".

Дана експертиза проведена не була у зв»язку із смертю експерта (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1).

За таких обставин, зважаючи на матеріали справи, пояснення представника позивача в судових засіданнях, судова колегія зазначає наступне.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, судом встановлено, що між сторонами укладено договір підряду, факт укладення якого підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012, №15-0-1-2 від 20.04.2012.

Зокрема, суд посилається на те, що відповідно до п.1 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" договір підряду може бути укладений у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Статтею 175 ГК України визначено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статей 202, 204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1, 2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності із ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що за своєю правовою природою угода, яка відбулася між позивачем та відповідачем є договором підряду.

Частиною першою статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно приписів ч.4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в якості доказів виконання своїх зобов'язань посилався на довідки про вартість виконаних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012 та акти приймання-виконання будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012.".

Вказані вище документи з боку відповідача не підписані, окрім того, в матеріалах справи відсутні докази надсилання зазначених документів відповідачу для підписання. В матеріалах справи знаходиться лист №01/07-03 від 01.07.2014 про повторне надання для підписання актів приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012 (а.с.39), однак докази надсилання зазначеного листа відповідачу позивачем не надано.

Окрім того, судова колегія зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, а саме Управління освіти, молоді та спорту Богородчанської районної державної адміністратції у листі №718/01-10 від 17.06.2015 повідомило суд, що ТОВ «Карпатекоінвест» надає послуги з теплопостачання, зокрема, в Горохолинській ЗОШ І-ІІІ ст. та Іваниківській ЗОШ І-ІІІст. і, відповідно, орендує приміщення котелень в даних школах, будівлі яких знаходяться на балансі відповідних сільських рад і інформації щодо виконання робіт по ремонту приміщень котелень в Горохолинській ЗОШ І-ІІІ ст. та Іваниківській ЗОШ І-ІІІст. немає. (а.с.32). Окрім того, листом №8 від 18.06.2015 Горохолинська ЗОШ І-ІІ ст. повідомила, що ТОВ «Карпатекоінвест» не орендує приміщення шкільної котельні і відповідно роботи по ремонту приміщення котельні не проводилися.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем своїх вимог,ґрунтуючись саме на довідках та на актах виконаних робіт,з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Також згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, законодавством передбачена можливість укладення договорів у спрощеному порядку, з

крема, через ділову переписку - шляхом обміну документами та у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання).

При цьому договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі.

Отже, можливість укладення договору не лише у формі єдиного документа, а й у спрощений спосіб за допомогою технічного засобу зв'язку, передбачена положеннями цивільного та господарського законодавства.

Для того щоб документи (листи, електронні листи, телеграми, факсограмами, телефонограмами тощо) вважались документами, які підтверджують укладення договору, їх зміст повинен відповідати оферті та акцепту.

Укладення договору має місце, якщо зі змісту документів можливо встановити:

- виражений намір особи укласти конкретний договір та розуміння цією особою своїх зобов'язань у разі прийняття її пропозиції іншою особою;

- істотні умови майбутнього договору;

- адресата (адресатів) відповідної пропозиції;

- прийняття пропозиції на запропонованих умовах другою стороною або вчинення нею в межах строку для відповіді на оферту дій відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо).

Зі змісту ст. 181 ГК України вбачається, що прийняття пропозиції укладення договору можливе у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, яка отримала оферту, дій з виконання вказаних в ній умов договору.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом виконання певних робіт, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Вчинення особою дій, спрямованих на виконання умов договору, має підтверджуватись відповідними документами, зокрема у випадку виконання робіт оформлюються акти прийому-передачі виконаних робіт (послуг).

Так, Вищий господарський суд України в своєму оглядовому листі від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду", зазначаючи про можливість укладення договору у спрощений спосіб шляхом підписання актів здачі-приймання виконаних робіт, як приклад наводить постанову Вищого господарського суду України від 11.05.2012 р. № 21/5005/14068/2011, в якій суд дійшов висновку, що підписання актів здачі-приймання виконаних робіт свідчить про укладення договору підряду у спрощений спосіб, і цей договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов'язань.

Отже, враховуючи вищенаведене, помилковим є висновок суду першої інстанції, що вимога позивача щодо стягнення 39 786,00 грн. заборгованості за виконані підрядні роботи є обґрунтована матеріалами справи, оскільки як вбачається із вищенаведених норм, договір між сторонами вважається укладеним у письмовій формі, якщо документи, якими обмінялись сторони, зокрема, акти приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012 містять інформацію щодо підписання їх сторонами, а також свідчать про вчинення позивачем дій, що підтверджують прийняття такої пропозиції, зокрема, виконання робіт по ремонту приміщень котелень, та прийняття таких робіт відповідачем. Однак, матеріалами справи не підтверджено ні отримання відповідачем актів приймання виконаних будівельних робіт №15-0-1-1 від 20.04.2012 та №15-0-1-2 від 20.04.2012, ні документально не доведено виконання зазначених робіт по ремонту приміщень котелень позивачем, а отже і не доведено укладення між сторонами договору підряду у спрощений спосіб шляхом підписання актів здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Посилання позивача у заяві від 04.04.2018 на те, що апеляційну скаргу подано особою (директором товариства ОСОБА_5), яка не має процесуальної дієздатності та підписана особою, яка не має права її підписувати судовою колегією до уваги не приймається, оскільки як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 з 25.09.2013 (згідно Статуту товариства) є керівником ТОВ «Карпатекоінвест».

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

Згідно із ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення Господарського суду Івано-Франківської області у даній справі підлягає скасуванню, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та нреправильним застосуванням норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в місцевому господарському суді та перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.129 ГПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 269, 270, 275, 277, 282, 287 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатекоінвест", с. Манява Богородчанського району Івано-Франківської області б/н від 17.08.2015 задоволити.

2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 у справі № 909/436/15 скасувати. В позові відмовити.

3.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Білусяка Дмитра Васильовича (с.Манява, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77772, код НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатекоінвест" (вул. Незалежності, 10, с.Манява, Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77701, код ) 913,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції..

Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ на виконання даної постанови.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені статтями 287, 288 ГПК України.

5.Справу повернути у Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 17.04.2018.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.