ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2018м. ДніпроСправа № 904/803/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма", м. Дніпро

про стягнення 78051,61 грн

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

27.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма" (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення основного боргу у сумі 78051,61 грн, з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № Дн/2013/77, укладеного між сторонами 01.12.2013.

Ухвалою від 05.03.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи викладені правові норми, сторонам було надано право у межах 30 днів з дня відкриття провадження у справі подати до суду необхідні для розгляду справи документальні докази чи заявити будь-які клопотання.

Позивач вимоги суду виконав повністю, надавши при цьому довідку у підтвердження того, що ним не подано до суду іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав та оригінали документів, які додані до позову у копіях - для огляду судом.

Відповідач своїм правом на подання до суду у тридцятиденний термін із дня відкриття провадження у справі документів, визначених ст.ст. 165-167, 251 ГПК України, не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому 12.03.2018 поштового відправлення.

Суд наголошує на тому, що ухвала про відкриття провадження була надіслана відповідачу завчасно на його юридичну адресу, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, ст. 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов'язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною 1 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на що суд дійшов висновку про доцільність здійснення розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 165 ГПК України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Вега Україна" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алтіма" (далі - покупець, відповідач) був укладений договір поставки №Дн/2013/77 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов'язується поставляти непродовольчі товари (далі - товар) відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно оплатити його вартість.

Предметом даного договору є товари, що визначені у відповідних супровідних документах (накладних товарно-транспортних накладних тощо), які є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

За умовами п. 4.4. договору покупець сплачує за поставлений йому товар на умовах відстрочки платежу через кожні 30 (тридцять) календарних днів з моменту поставки такого товару по мірі його реалізації третім особам.

Відповідно до п. 4.5. договору сторони домовились, що у разі не оплати покупцем поставленого постачальником товару протягом строку вказаного в п. 4.4 цього договору, покупець зобов'язаний за першою вимогою постачальника повернути йому увесь поставлений та не оплачений товар протягом семи календарних днів з моменту пред'явлення такої вимоги. Повернення товару здійснюється силами та за рахунок постачальника.

В силу приписів п. 4.4.1. договору сума оплати за поставлений товар розраховується на підставі звіту про реалізований товар, який покупець зобов'язаний надавати постачальнику 25-го числа кожного місяця. У разі якщо покупець систематично (більше двох разів підряд) порушує умову щодо надання звіту про реалізований товар, то покупець тим самим підтверджує, що поставлений йому товар був повністю ним реалізований, та зобов'язується сплатити постачальнику його вартість.

На виконання умов договору позивач окремими партіями поставив відповідачу товари медичного призначення на загальну суму 78051,61 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- № ВУТЦ13383 від 27.02.2017 на суму 1669,20 грн;

- № ВУТЦ13382 від 27.02.2017 на суму 560,58 грн;

- № ВУТЦ13381 від 27.02.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ15134 від 03.03.2017 на суму 1292,56 грн;

- № ВУТЦ17507 від 13.03.2017 на суму 2427,90 грн;

- № ВУТЦ19038 від 16.03.2017 на суму 542,49 грн;

- № ВУТЦ19335 від 20.03.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ20709 від 23.03.2017 на суму 542,49 грн;

- № ВУТЦ20832 від 24.03.2017 на суму 542,49 грн;

- № ВУТЦ22214 від 28.03.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ23494 від 29.03.2017 на суму 2370,05 грн;

- № ВУТЦ23512 від 30.03.2017 на суму 751,14 грн;

- № ВУТЦ25308 від 05.04.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ25544 від 06.04.2017 на суму 293,18 грн;

- № ВУТЦ27473 від 13.04.2017 на суму 185,88 грн;

- № ВУТЦ27779 від 14.04.2017 на суму 3092,71 грн;

- № ВУТЦ27803 від 18.04.2017 на суму 835,67 грн;

- № ВУТЦ29300 від 21.04.2017 на суму 293,18 грн;

- № ВУТЦ29560 від 24.04.2017 на суму 1763,10 грн;

- № ВУТЦ29561 від 24.04.2017 на суму 751,14 грн;

- № ВУТЦ29997 від 25.04.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ31059 від 27.04.2017 на суму 726,53 грн;

- № ВУТЦ31201 від 27.04.2017 на суму 892,38 грн;

- № ВУТЦ31993 від 10.05.2017 на суму 726,53 грн;

- № ВУТЦ32703 від 15.05.2017 на суму 1478,74 грн;

- № ВУТЦ32816 від 15.05.2017 на суму 3092,71 грн;

- № ВУТЦ32817 від 15.05.2017 на суму 892,38 грн;

- № ВУТЦ34783 від 19.05.2017 на суму 125,40 грн;

- № ВУТЦ34784 від 19.05.2017 на суму 617,39 грн;

- № ВУТЦ37150 від 25.05.2017 на суму 892,38 грн;

- № ВУТЦ37563 від 29.05.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ39333 від 01.06.2017 на суму 1043,25 грн;

- № ВУТЦ39334 від 01.06.2017 на суму 155,64 грн;

- № ВУТЦ39444 від 01.06.2017 на суму 750,07 грн;

- № ВУТЦ39743 від 06.06.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ39744 від 06.06.2017 на суму 234,24 грн;

- № ВУТЦ41356 від 12.06.2017 на суму 293,18 грн;

- № ВУТЦ42778 від 15.06.2017 на суму 1720,56 грн;

- № ВУТЦ42885 від 16.06.2017 на суму 375,57 грн;

- № ВУТЦ43723 від 20.06.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ44469 від 20.06.2017 на суму 1668,13 грн;

- № ВУТЦ45621 від 23.06.2017 на суму 293,18 грн;

- № ВУТЦ45622 від 23.06.2017 на суму 1579,32 грн;

- № ВУТЦ46127 від 26.06.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ46130 від 26.06.2017 на суму 879,54 грн;

- № ВУТЦ47056 від 03.07.2017 на суму 1367,46 грн;

- № ВУТЦ48612 від 06.07.2017 на суму 375,57 грн;

- № ВУТЦ50207 від 13.07.2017 на суму 1125,64 грн;

- № ВУТЦ51538 від 21.07.2017 на суму 3092,71 грн;

- № ВУТЦ53627 від 28.07.2017 на суму 1252,50 грн;

- № ВУТЦ55863 від 08.08.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ57030 від 11.08.2017 на суму 375,57 грн;

- № ВУТЦ57652 від 14.08.2017 на суму 587,70 грн;

- № ВУТЦ58679 від 17.08.2017 на суму 185,88 грн;

- № ВУТЦ58680 від 17.08.2017 на суму 375,57 грн;

- № ВУТЦ60942 від 29.08.2017 на суму 2427,90 грн;

- № ВУТЦ64489 від 11.09.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ67023 від 18.09.2017 на суму 1252,50 грн;

- № ВУТЦ70237 від 26.09.2017 на суму 587,70 грн;

- № ВУТЦ74984 від 06.10.2017 на суму 3092,71 грн;

- № ВУТЦ74988 від 06.10.2017 на суму 3757,51 грн;

- № ВУТЦ77548 від 12.10.2017 на суму 681,66 грн;

- № ВУТЦ77550 від 12.10.2017 на суму 5582,19 грн;

- № ВУТЦ77551 від 13.10.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ79663 від 20.10.2017 на суму 587,70 грн;

- № ВУТЦ79664 від 20.10.2017 на суму 1151,32 грн;

- № ВУТЦ82575 від 30.10.2017 на суму 1175,40 грн;

- № ВУТЦ85920 від 07.11.2017 на суму 587,70 грн.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач не здійснив оплату поставленого товару, в результаті чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 78051,61 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач у порядку п. 4.5 договору направив відповідачу вимогу про повернення товару та/або оплату заборгованості, яка залишена позивачем без відповіді та задоволення.

Наявна заборгованість і стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідач позов не визнав та не спростував.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність повного задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч. 1 ст. 712 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду (ч. 1 ст. 222 ГК України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Факт поставки позивачем товару відповідачу підтверджений матеріалами справи та останнім не оспорений.

Приписами ст. 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як слідує з матеріалів справи, за отриманий товар відповідач мав здійснити оплату не пізніше 30 календарних днів з моменту його поставки, але в порушення умов договору не провів оплату та на вимогу позивача товар на зазначену у позові суму не повернув, тобто не виконав взятих на себе зобов'язань, в результаті чого у останнього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 78051,61 грн, яка також підтверджується підписаним обома сторонами та скріпленим їх печатками актом звіряння взаємних розрахунків станом на 23.02.2018.

Разом з тим, за змістом умов договору якщо покупець не повернув поставлений товар на вимогу постачальника, покупець тим самим підтверджує, що поставлений йому товар був повністю реалізований, та зобов'язується сплатити постачальнику його вартість.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у неналежному виконанні свого обов'язку щодо оплати поставленого товару, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у сумі 1762,00 грн покладаються на відповідача, як на сторону з вини якої виник спір.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтіма" (м. Дніпро, пр. Героїв, буд. 12, кв. 1084; ідентифікаційний код 21911728) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Вега Україна" (м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 17; ідентифікаційний код 38199399) основний борг у сумі 78051,61 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 16.04.2018.

Суддя В.Д. Воронько