ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018м. ДніпроСправа № 904/10159/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П. за участю секретаря судового засідання Якубович А.В.

за позовом Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни, АДРЕСА_2.

до Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича, АДРЕСА_3

про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань

Представники:

від позивача: Гонцова Є.Д. дов. № б/н від 15.03.2017 року, представник.

від відповідача: Гайчук Е.І. витяг з ЄДР фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, Обозний А.В. - адвокат, договір від 05.02.2018р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Ліницька Людмила Семенівна звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича про стягнення 3% річних у розмірі 36567,08 грн. та інфляційних витрат за користування грошовими коштами у розмірі 393281,03 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/3106/13 від 13.06.2013, що зумовило нарахування позивачем 3% річних та інфляційних витрат.

12.01.2018 року від відповідача надійшов відзив від 05.01.2018 року, в якому зазначено, що йому не зрозуміло чому саме позивач нараховує 3% річних та інфляційних втрат з 27.06.2014 року по 02.12.2017 року, також просить застосувати строк позовної давності оскільки, як зазначив відповідач він закінчився ще влітку 2016 року.

25.01.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідно до ч.2. ст.625 ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум.

05.04.2018 року від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що рішення господарського суду Дніпропетровської області 13.06.2013 року обґрунтоване тим, що позивачем була направлена вимога кредитора 21.03.2013 року, тобто відповідач повинен був до 01.03.2013 року сплатити заборгованість за поставлений товар, але в рішенні суду буда допущена опечатка де замість 01.03.2013 року зазначено 03.01.2013 року. Відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що він почався згідно ст. 625 ЦК України з 01.03.2013 року, а позивач всупереч даним вимогам звернувся до суду лише в грудні 2017 року.

У відповідності до вимог ст. 233 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено рішенням суду від 13.06.2013 року у справі №904/3106/13, яке вступило в законну силу та як свідчать матеріали справи, 14.05.2010 року між Фізичною особою-підприємцем Ліницькою Людмилою Семенівною та Фізичною особою-підприємцем Гайчуком Едуардом Ігоровичем було укладено договір № 18.

Відповідно до пункту 1.1 договору Продавець зобов'язується поставляти товар тм „Garden" за замовленням, погодженому Покупцем, в асортименті, кількості та по цінам, вказаних у видатковій накладній, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до моменту виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2010 року. Якщо жодна із сторін по закінченню строку діючого договору не заявить про розірвання даного договору, тоді він вважається пролонгованим на наступний календарний рік.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що Покупець зобов'язаний прийняти товар, поставлений йому згідно з пунктом 1.1, сплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 2.2 та 2.2.1 договору Покупець приймає на себе зобов'язання прийняти товар згідно специфікації або накладної.

Оплата за товар здійснюється Покупцем у національній грошовій одиниці України кожний місяць, за реалізований товар (пункт 2.2.2 договору).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2013 року у справі №904/3106/13 позовні вимоги задоволено повністю стягнуто з Фізичної особи - підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи - підприємця Ліницької Людмили Семенівни 374 400 (триста сімдесят чотири тисячі чотириста) грн. 00 коп. основного боргу та 7 488 (сім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

Як вбачається із листа Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 05.09.2017 року №04/13.16-14/12594 виданого представникові стягувача Гонцовій Є.Д., за даними автоматизованої системи виконавчого провадження в відповідному відділі перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 року про стягнення грошових коштів з ФОП Гайчук Е.І. на користь ФОП Ліницької Л.С. в сумі 374 400,00 грн., основного боргу та 7 488,00 грн. витрат по сплаті судового збору, але в матеріалах виконавчого провадження був відсутній оригінал виконавчого документу, у зв'язку з чим державним виконавцем неодноразово направлялися подання до Господарського суду Дніпропетровської області про видачу дублікату.

Відповідно до листа Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 02.02.2018 р.№03/13.16-32/1511, з 01.07.2014 року в відповідному відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 року про стягнення грошових коштів з ФОП Гайчук Е.І. на користь ФОП Ліницької Л.С. в сумі 374 400,00 грн. основного боргу та 7488,00 грн. витрат по сплаті судового збору, але в матеріалах виконавчого провадження був відсутній оригінал виконавчого документу, у зв'язку з чим державним виконавцем неодноразово направлялися подання до Господарського суду Дніпропетровської області про видачу дублікату.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017р. Подання Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу від 26.06.2013р. задоволене. Поновлено строк пред'явлення наказу від 26.06.2013р. №904/3106/13, виданий господарським судом Дніпропетровської області. Видано дублікат наказу господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2013р. за №904/3106/13.

Постановою Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське від 07.09.2017р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №ВП 43886613. Так, постановою встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, яке знаходиться в іпотеці. Іпотека була надана в доларах США. Дана квартира є єдиним житлом боржника. Тому на дане майно не можливо звернути стягнення. Іншого майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Тому виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 року по справі №904/3106/13 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017р. у справі № 904/3106/13 скасовано. В задоволенні Подання Південного (Баглійського) відділу державної виконавчої служби м. Кам'янська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про видачу дублікату наказу та поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання - відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року у справі №904/3106/13 (прийнятої за результатом розгляду заяви ФОП Гайчук Е.І. на дії державного виконавця) скасовано постанову державного виконавця Мішиної Ю.І. про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену 07.09.2017 року у виконавчому провадженні №ВП 43886613 як незаконну, в решті задоволення скарги відмовлено.

02.02.2018 року виконавче провадження з примусового виконання наказу №904/3106/13 від 26.06.2013 року про стягнення Фізичної особи - підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича на користь Фізичної особи - підприємця Лінницької Людмили Семенівни 374 400 гривень основного боргу та 7 488 гривень витрат по сплаті судового збору поновлено та перебуває на виконання у Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам'янське.

Отже, як встановлено матеріалами справи на 05.09.2017 року сума заборгованості так і не була стягнута з відповідача.

Позивач просить стягнути з відповідача за період з 27.09.2014 року по 04.12.2017 року 3% річних у розмірі 36567,08 грн. та інфляційних витрат за користування грошовими коштами у розмірі 393281,03 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та просив застосувати строк позовної давності у відзиві на позовну заяву від 05.01.2018 року, обґрунтовуючи тим, що строк пред'явлення позову закінчився ще влітку 2016 року, суд зазначає наступне:

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частинами 1,2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11).

Як роз'яснено р. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак водночас слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються.

Таким чином, перерахувавши у пошуковій системі «Законодавство» заявлені до стягнення позивачем за період з 27.09.2014 року по 04.12.2017 року суму інфляційних витрат в розмірі 393 281,03 грн. та 3% річних в сумі 36567,08 грн. суд вирішив задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з відповідача інфляційних витрат в розмірі 354 838,81 грн. та розмір 3% річних в сумі 35 788,53 грн. В решті позову відмовити.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238- 242 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гайчука Едуарда Ігоровича (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця Ліницької Людмили Семенівни (АДРЕСА_4, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) 3% річних у розмірі 35788,53 грн., інфляційних витрат у розмірі 354838,81 грн., судовий збір у сумі 5859,42 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.04.2018 року.

Суддя С.П. Панна