ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 квітня 2018 р. Справа № 918/933/17

Господарський суд Рівненської області в складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Рижого Б.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський МЖК" про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 55 207,50 грн,

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_2;

від органу прокуратури: ОСОБА_3

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер d8100349e2.

У судовому засіданні "04" квітня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський МЖК" про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 55 207, 50 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання в засіданні на 06.02.2018 року.

Ухвалою суду від 06.02.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначено підготовче засідання на 21.02.2018 року.

Ухвалою суду від 21.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2018 року

12.03.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 04.04.2018р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника органу прокуратури, позивача та відповідача повно та об'єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. При цьому суд виходив з такого.

За результатами опрацювання Рівненською місцевою прокуратурою відомостей Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради та Управління ДАБІ у Рівненській області, виявлено ряд завершених обєктів будівництва на території міста Рівне, які не залучені до пайової участі в розвитку інфраструктури міста.

Зокрема, відповідно до листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради №01-11/2254 від 30.11.2017, ТОВ "Рівненський МЖК" як замовник будівництва не сплатило пайовий внесок у розмірі 55 207 грн. 50 коп.

Так, 23.10.2009 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області видано дозвіл №1229 (том 1 а.с. 28) на виконання будівельних робіт з будівництва закритої стоянки для легкових автомобілів в районі вулиць Гагаріна-Струтинської в м.Рівне (будівництво II черги мікрорайону МЖК), замовником якого є ТОВ "Рівненський МЖК".

В подальшому Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області (далі - Інспекція) 29.12.2014 року зареєстровано декларацію РВ 08 про готовність вказаного вище обєкта до експлуатації (том 1 а.с. 30 ).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Положеннями ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон), замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Рівненської міської ради за № 2703 від 27.12.2012 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Рівного (далі - Порядок) (том 1 а.с. 15 -21), відповідно до п. 1.3 якого, дія цього Порядку поширюється на замовників будівництва, які здійснюють будівництво на території міста Рівного, за винятком тих, що визначені пунктом 1.5 цього Порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, норми чинного законодавства покладають на ТОВ "Рівненський МЖК" як замовника будівництва обовязок звернутися до органу місцевого самоврядування та взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

При цьому, ТОВ "Рівненський МЖК" з відповідною заявою до Рівненської міської ради чи до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради не зверталось та відповідний договір пайової участі не укладало.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи викладене та той факт, що у строк, визначений чинним законодавством (зокрема, до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію) ТОВ "Рівненський МЖК" не виконало зобовязання та не уклало договір з Рівненською міською радою на оплату коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста та, відповідно, не сплатило 55 207 грн. 50 коп. пайової участі у розвитку інфраструктури міста Рівного, вказана сума коштів повинна бути стягнута з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Оскільки відповідач ТОВ "Рівненський МЖК" не звернулось до Рівненської міської ради чи до управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради та не уклало договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Рівне, то це свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору.

Таким чином, неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до Рівненської міської ради із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Рівненська міська рада позбавлена права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Дана правова позиція наведена у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 у справі № 908/312/16 (№ 3-1553гс16).

Відповідно до ч. 6 ст. 40 Закону, граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд.

Згідно із п. 2.6 Порядку, розмір пайової участі визначається за формулою: ПУ = (ЗКВБ - Вз - Вбм - Вім) х 10 % (або інша кількість відсотків), у якій:

ПУ - пайова участь;

ЗКВБ - загальна кошторисна вартість будівництва;

Вз - витрати, повязані з придбанням та виділенням земельної ділянки;

Вбм - витрати, повязані із звільненням будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, що включають також вартість придбання знесеного майна;

Вім - витрати на влаштування внутрішньо- та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій;

10 % (або інша кількість відсотків) - відсоток від вартості будівництва, визначений згідно з пунктом 2.4 Порядку.

Відповідно до п.5 рішення Рівненської міської ради №2703 від 27.12.2012 та п. 2.4 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Рівного, пайову участь замовника в розвитку інфраструктури міста Рівного (у відсотках від загальної кошторисної вартості будівництва обєкта) для будівництва комерційних та промислових об'єктів затверджено у розмірі 3 відсотки, що відповідає положенням Закону.

Згідно із декларацією РВ 08 від 29.12.2014 про готовність обєкта до експлуатації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 1 840,250 тис.грн. Про здійснення витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій в декларації не зазначено.

Таким чином, відповідно до розрахунку величини пайової участі, проведеного Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради за вищевказаною формулою, розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Рівне, який повинне сплатити ТОВ "Рівненський МЖК", складає ПУ = (1 840 250 - 0 - 0 - 0) х 3% = 55 207,50 грн. (3% від кошторисної вартості будівництва).

Оскільки, договір про пайову участь не укладено саме внаслідок протиправної бездіяльності ТОВ "Рівненський МЖК", зазначена сума являється збитками у формі упущеної вигоди, яку б Рівненська міська рада могла отримати при укладанні відповідного договору.

Статтею 131 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, поняття "інтереси держави" є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

В п.3 зазначеного рішення Суд в загальному, не повязуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до п.4-1 ч.І ст.71 Бюджетного кодексу України, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку місцевого бюджету.

Частиною 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної масності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Бюджетом розвитку, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально- економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази.

Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, Рівненська місцева прокуратура виходить з того, що несплата пайового внеску в розвиток інфраструктури міста Рівне завдає майнову шкоду міській раді, яка внаслідок цього позбавлена можливості виконувати покладені на неї функції та реалізувати фінансово-економічні повноваження, здійснювати заходи щодо розвитку інфраструктури міста, а уповноваженим органом не вживаються заходи щодо захисту інтересів держави.

Функціонування місцевого самоврядування в Україні, матеріальною і фінансовою основою якого є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля - гарантується державою.

Також, відповідно до ст.ст. 7 та 142 Конституції України, держава гарантує існування місцевого самоврядування в Україні та бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.

Таким чином, ненадходження коштів зі сплати пайового внеску на розвиток інфраструктури міста перешкоджає належному функціонуванню органу місцевого самоврядування, що порушує інтереси держави.

Оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку бюджету м. Рівне. Рівненська міська рада як представницький орган місцевого самоврядування є органом, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

В свою чергу Рівненська міська рада протягом тривалого часу (з 26.01.2015) не використовує надані їй чинним законодавством повноваження щодо відновлення своїх порушених прав.

У звязку з цим, прокурор звертається на захист інтересів держави в особі Рівненської міської ради, оскільки останніми не вжито заходів цивільно- правового характеру шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідних коштів, що має наслідком ненадходження до місцевого бюджету значних коштів.

З урахуванням наведеного у замовника виник обов'язок сплатити кошти пайової участі у зв'язку з настанням строку їх сплати відповідно до вимог ст. 40 Закону.

Однак свої зобов'язання, які визначені Законом та договором щодо сплати коштів пайової участі ТОВ "Кетам" не виконав, в результаті чого в останнього виникла заборгованість в сумі 55 207, 50 грн.

Доказів про сплату замовником - ТОВ "Рівненський МЖК" коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рівного суду не подано.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення відповідного договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 22.03.2017 р. справа №3-1553гс16, від 12.07.2017 р. справа №3-729гс17, які повинні бути враховані при прийнятті даного рішення, відповідно до ст. 82 ГПК України.

Відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інфраструктури що свідчить про його бездіяльність (протиправну) у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору, а оскільки договір не укладено, то сума 55207 грн. 50 коп. (збитки) є упущеною вигодою, яку б позивач міг отримати при укладанні відповідного договору, а тому між вищезазначеною упущеною вигодою (наслідками) та бездіяльністю відповідача є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок.

При цьому, ТОВ "Рівненський МЖК" у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених в останньому та просив суд застосувати строки позовної давності виходячи з наступного.

Рівненська міська рада мала право звернутися до суду із позовом про стягнення збитків в зв'язку із не укладанням ТОВ "Рівненський МЖК" відповідного договору з моменту видачі дозволу на виконання будівельних робіт №1229 від 23.10.2009 року. Проте такий позов був поданий у грудні 2017 року через 8 років з з дня видачі дозволу на виконання будівельних робіт №1229 від 23.10.2009 року.

У відповідності до ч.ч. 3-4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У зв'язку з чим, ТОВ "Рівненський МЖК" додатково заявляє про необхідність, застосування позовної давності до заявлених у даній справі позовних вимог про стягнення упущеної вигоди в розмірі 55 207,50 грн. та відмовити у позові у звязку із спливом строку позовної давності.

Господарський суд, розглянувши дану заяву та заслухавши думку присутніх в судовому засіданні представників сторін, прийшов до висновку про відмову у її задоволенні виходячи з наступного.

Згідно ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

При цьому, суд зазначає, що Рішенням Рівненської міської ради за № 2703 від 27.12.2012 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Рівного, а дозвіл на виконання будівельних робіт №1229 від 23.10.2009 року.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Як встановлено судом, доказів про сплату замовником - ТОВ "Рівненський МЖК" коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Рівного суду не подано, а договір про пайову участь замовника будівництва у розрахунку інфоструктури міста Рівного між сторонами не укладений.

Таким чином, строк позовної давності в даному випадку починається з моменту реєстрації декларації РВ 08 від 29.12.2014р. про готовність вказаного вище обєкта до експлуатації (том 1 а.с. 30 ).

Отже, у господарського суду Рівненської області відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Згідно статей 43, 47, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Отже, доводи відповідача, що викладені у письмових пояснення, спростовуються наведеними вище правовими нормами та матеріалами справи, тому не приймаються судом до уваги.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 123 ГПК України, судовими витратами вважається в тому числі і судовий збір. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір відповідно до ст. ст. 123,129 ГПК України судом покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74,76-80, 129, 236 - 240, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський МЖК" (33003, м. Рівне, вул. Струтинської, 13-Б, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12, ) 55 207,50 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч двісті сім гривень 50 коп.) збитків у формі упущеної вигоди.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський МЖК" (33003, м. Рівне, вул. Струтинської, 13-Б, ) на користь Прокуратури Рівненської області (33001, м. Рівне, вул. Гарна, 29, , р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України, код класифікації видатків 2800) 1 600, 00 грн. (одну тисячу шістсот гривень, 00 коп.) судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано "11" квітня 2018 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Церковна Н.Ф.