РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2018Справа № 910/23578/17
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в спрощеному провадженні справу

За позовом доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" 2) Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"
про стягнення 50 000,00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (надалі - відповідач-1) про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування № 02 від 28.10.2016, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 03.11.2016 за участю застрахованого транспортного засобу «Skoda» д.н. НОМЕР_1, здійснило виплату страхового відшкодування, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 відкрито провадження у справі №910/23578/17 та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Як вбачається з наданого Моторно (транспортним) страховим бюро України, витягу з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7836222, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 була застрахована відповідачем - Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс Україна", з терміном дії полісу з 19.04.2016 по 18.04.2017.

Між тим, 13.02.2018 відповідачем-1 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що станом на 03.11.2016 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6368480 з терміном дії з 22.01.2016 по 21.01.2017. А тому, відповідач-1 вказуючи на те, що ОСОБА_1 не повідомив його про укладення полісу № АЕ/6368480 та з посиланням на приписи ст. 989 Цивільного кодексу України, зазначає, що поліс № АЕ/7836222, що укладений між ним та ОСОБА_1, є нікчемним, у зв'язку із чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2018 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" (надалі - відповідач-2).

27.03.2018 відповідачем-2 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача-2, вказуючи на те, що ОСОБА_1 при укладанні з відповідачем-2 полісу АЕ/6368480 не надавалась інформація про діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відносно транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2, зокрема щодо полісу АЕ/3238688, укладеного 15.04.2015 між відповідачем-1 та ОСОБА_2, що свідчить про нікчемність полісу АЕ/6368480, в силу приписів ст. 989 Цивільного кодексу України.

Під час розгляду справи судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" було укладено договір добровільного страхування № 02, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_3.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №342381 та постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2017 по справі №754/2878/17, 03.11.2016 о 14 год. 15 хв. в м. Києві, на перехресті вул. Братиславської та пр. Лісового відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3 та автомобіля НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, в результаті якої автомобілю НОМЕР_3 були завдані механічні пошкодження

Відповідно до вищезазначеної постанови Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2017 по справі №754/2878/17, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з копії наявних в матеріалах справи висновку про вартість матеріального збитку та ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 склала 117 908,77 грн.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 117 908,77 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 297 285 від 11.01.2017.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, станом на 03.11.2016 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 була застрахована відповідачем-2 за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6368480 з терміном дії з 22.01.2016 по 21.01.2017

Між тим, відповідач-2 вказує на те, що відповідно до полісу АЕ/3238688, укладеного 15.04.2015 між відповідачем-1 та ОСОБА_2, терміном дії з 15.04.2015 по 12.04.2016, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_5 була застрахована у відповідача-1.

В силу п. 3. ч. 1. ст. 989 ЦК України, при укладенні договору страхування страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

З посиланням на вищезазначене, відповідач-2 вказує на те, що при укладанні полісу АЕ/6368480 ОСОБА_1 не надавалась інформація про діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відносно транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2, зокрема щодо полісу АЕ/3238688, укладеного 15.04.2015 між відповідачем-1 та ОСОБА_2, що свідчить про нікчемність полісу АЕ/6368480.

Між тим, як встановлено судом, відповідно до полісу АЕ/3238688 застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_5, водночас водій, що є учасником ДТП та внаслідок дій якого відбувся страховий випадок керував автомобілем НОМЕР_4.

Таким чином, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2, який є винною особою у скоєнні ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" на підставі полісу № АЕ/6368480 зі строком дії з 22.01.2016 по 21.01.2017, цим полісом встановлено ліміт по майну у розмірі 50 000,00 грн. франшизу в розмірі 500,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач-2, як страховик цивільно-правової відповідальності водія автомобіля НОМЕР_4, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 74, 76 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається висновку про вартість матеріального збитку від 24.11.2016, копія якого міститься в матеріалах справи, розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з врахуванням зносу автомобіля НОМЕР_3, який розраховано відповідно до вимог Закону з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0,6023, склав 113 204,32 грн.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, страховик (позивач) набув права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.02.2016 у справі № 910/8779/15, від 02.02.2016 у справі № 910/25250/15, від 14.09.2016 у справі № 910/3650/6, від 26.09.2016 у справі № 910/26829/15, від 19.10.2016 у справі № 910/7108/16.

Отже, у зв'язку із настанням страхового випадку, у відповідача-2 виник обов'язок відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу «Skoda» д.н. НОМЕР_1 у розмірі 49 500,00 грн. - в межах ліміту відповідальності та приймаючи до уваги те, що розмір франшизи згідно полісу № АЕ/6368480 становить 500,00 грн.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. обґрунтованими частково - на суму 49 500,00 грн., а тому позов до відповідача-2 підлягає задоволенню частково - на зазначену вище суму.

Між тим, позивач зазначив, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7836222, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco 75 Е 14», д.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 була застрахована відповідачем-1.

Як зазначалося вище, згідно п. 3. ч. 1. ст. 989 ЦК України, при укладенні договору страхування страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не повідомив відповідача-1 про укладення з відповідачем-2 полісу № АЕ/6368480, з посиланням на зазначені приписи ст. 989 ЦК України, поліс № АЕ/7836222, що укладений між відповідачем-1 та ОСОБА_1, є нікчемним.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 страхового відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. є безпідставними, а тому у позові в частині вимог до відповідча-1 слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача-2, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. У позові в частині вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" відмовити повністю.

3. Позов в частині вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задовольнити частково.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (04176, м. Київ, вулиця Електриків, будинок 29А; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ) страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 584 грн. 00 коп. Видати наказ.

5. В іншій частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 06.04.2018 року.

Суддя Ю.О. Підченко