РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
22.03.2018Справа № 922/3530/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П.,
розглянув у відкритому судовому засіданні
справу № 922/3530/17
за позовом Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ), м. Харків,
до Східного територіального управління Національної гвардії України, м. Харків,
Головного управління Національної гвардії України, м. Київ, та
Міністерства внутрішніх справ України, м. Київ,про виплату витрат на лікування у сумі 88 271,76 грн.,

за участю представників:
позивача не з`явився;
відповідача-1 Кірпічнікова О.М. (довіреність від 02.01.2018 №40/34-14);
відповідача-2 Жиріна С.О. (довіреність від 22.12.2017 №27/34-664);
відповідача-3 не з`явився.

Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі Центр) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Східного територіального управління Національної гвардії України (далі Управління) про виплату витрат на лікування у сумі 88 271,76 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 19.07.2017 по 20.07.2017 та у період з 31.03.2017 по 17.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 проходили лікування військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте відповідач оплату наданих медичних послуг не здійснив, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2017 порушено провадження у справі №922/3530/17 та призначено її до розгляду на 30.10.2017.
Позивач 30.10.2017 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 19.10.2017.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.10.2017 розгляд справи відкладено на 07.11.2017.
Позивач 07.11.2017 подав суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.
Управління 07.11.2017 подало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.11.2017 розгляд справи відкладено на 21.11.2017.
Позивач 21.11.2017 подав суду додаткові пояснення.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.11.2017 залучено до участі у справі Головне управління Національної гвардії України (далі ГУ НГУ) як відповідача-2; розгляд справи відкладено на 04.12.2017.
ГУ НГУ 04.12.2017 подало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні 04.12.2017 було оголошено перерву до 14.12.2017.
Управління 07.12.2017 подало суду додаткові пояснення.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2017 залучено до участі у справі Міністерство внутрішніх справ України (далі Міністерство) як відповідача та передано справу за підсудністю до господарського суду міста Києва.
За результатами автоматизованого розподілу справу №922/3530/17 передано судді Демидову В.О. для розгляду.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 30.01.2018; запропоновано: - позивачу надати відповідь на відзив (за наявності) у строк не пізніше 30.01.2018, копію якого у цей же строк надіслати відповідачу; - відповідачам надати відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову, у строк не пізніше 22.01.2018; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів; надати суду докази надіслання (надання) відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
ГУ НГУ 22.01.2018 подало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог.
Міністерство 30.01.2018 подано суду відзив на позовну заяву з порушення строку встановленого судом для його надання.
Так, відповідно до частин восьмої і дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що ухвалу суду від 02.01.2018 Міністерством отримано 05.01.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою відповідача та інформацією з офіційного сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта».
Таким чином, у відповідача з дати отримання ухвали суду від 02.01.2018 до дати (22.01.2018), встановленої судом для подання відзиву на позовну заяву, було достатньо часу (17 днів) для надання суду відзиву на позовну заяву.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову Міністерству у прийняття до розгляду відзиву на позовну заяву.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2018 підготовче засідання зі справи №922/3530/17 відкладено на 27.02.2018; запропоновано: - відповідачу-1 у строк до 16.02.2018 подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копію відзиву на позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення надати суду; - позивачу у строк до 27.02.2018 подати відповідь на відзиви відповідачів, копії (копію) яких (якого) направити відповідачам в той самий строк.
Позивач 09.02.2018 подав суду відповідь на відзив Управління.
Управління 27.02.2018 подало суду заперечення на відповідь на відзив.
Представники позивача і відповідача-3 у судове засідання 22.03.2018 не з`явилися. Представник позивача 21.03.2018 подав суду заяву про розгляд справи без участі представника. Представник відповідача-3 про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник відповідача-1 оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.
Представник відповідача-2 оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.
Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.
Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.
Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з 31.03.2017 по 17.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 проходив лікування військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 .
Згідно з медичною картою стаціонарного хворого №3556 солдат ОСОБА_2 госпіталізований 31.03.2017 о 19 год. 20 хв., діагноз при госпіталізації МВТ. Множинні вогнепальні уламкові поранення обох нижніх кінцівок; місце служби В 2240.
У період з 19.07.2017 по 20.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 проходив лікування військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 .
Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №6891 молодший сержант ОСОБА_1 госпіталізований 19.07.2017 о 22 год. 14 хв., діагноз при госпіталізації інфекційний мононуклеоз; місце служби В/ч НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що позивач поніс витрати на надання медичної допомоги солдату ОСОБА_2 у сумі 87 975,58 грн., та молодшому сержанту ОСОБА_1 у сумі 296,18 грн.
Пунктом 1 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.1999 №1923 (далі Порядок), встановлено, що цей Порядок визначає механізм надання лікувально-профілактичної допомоги, проведення санаторно-курортного лікування, військово-лікарської, лікарсько-льотної, судово-медичної, судово-психіатричної експертиз, патолого-анатомічних досліджень, забезпечення лікарськими і протезними засобами (далі - медична допомога) осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять строкову військову службу та військову службу за контрактом, Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших військових формувань, Держспецтрансслужби, у тому числі курсантів і слухачів військово-навчальних закладів (далі - військовослужбовці) у військово-медичних закладах інших військових формувань та надання установами, закладами і підрозділами державної санітарно-епідеміологічної служби Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, СБУ, Головного управління Національної гвардії, інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування (далі - центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування) послуг щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.
Згідно з абзацом другим пункту 5 Порядку у разі надання екстреної медичної допомоги при захворюваннях і станах, зазначених у додатку, а також загостренні хронічних захворювань направлення за повідомленням відповідного військово-медичного закладу подається до нього протягом трьох діб з дня госпіталізації чи амбулаторного надання екстреної медичної допомоги.
Відповідно до пункту 6 Порядку рахунки на оплату медичної допомоги протягом п`яти днів після її надання надсилаються до органу військового управління (військової частини) військового формування, уповноважена посадова особа якого буде здійснювати оплату. Вартість медичних послуг, які надаються військовослужбовцям інших військових формувань, встановлюється наказами керівників військово-медичних закладів, які надають ці послуги, у розмірі фактичних витрат на придбання медикаментів і перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та витрат на оплату комунальних послуг і енергоносіїв, що визначаються відповідно до законодавства, яке регулює здійснення розрахунків зазначених витрат виробництва продукції (робіт, послуг).
Пунктом 7 Порядку встановлено, що відшкодування витрат на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань здійснюється у 10-денний термін з дня надходження рахунків від військово-медичних закладів, в яких надавалася медична допомога. Копії платіжних доручень після здійснення оплати за надану медичну допомогу надсилаються на адресу військово-медичного закладу.
Згідно з Порядком діагноз захворювання військовослужбовців відповідає Переліку видів захворювань і станів військовослужбовців, що потребують екстреної медичної допомоги, а тому позивач правомірно направив Управлінню рахунок на оплату медичних послуг.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Управління зазначає, що на ім`я тимчасово виконуючого обов`язки командувача Національної гвардії України надійшов лист заступника Міністра оборони України, в якому вказано, що невідкладна медична допомога в закладах здоров`я Міністерства оборони України надається безоплатно, в тому числі для військовослужбовців інших військових формувань, після нормалізації стану здоров`я постраждалого з керівництвом інших військових формувань вирішується питання щодо подальшого їх лікування.
Відповідно до листа Міністерства оборони України від 17.09.2015 №220/10261 медичне забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, ветеранів військової служби Збройних Сил України здійснюється на безоплатній основі; фінансування військового-медичних клінічних центрів та військових госпіталів Збройних Сил України проводиться відповідно до бюджетної програми 2101080 «Медичне лікування та санаторне забезпечення особового складу Збройних Сил України, ветеранів військової служби та членів їх сімей, ветеранів війни»; безоплатне лікування військовослужбовців інших військових формувань зазначеною бюджетною програмою не передбачено; безоплатне лікування усіх військовослужбовців інших військових формувань у лікувальних закладах Міністерства оборони України призведе до зниження якості надання медичної допомоги внаслідок перевантаження лікувальних закладів і виконання ними не властивих функцій, тому лікування усіх військовослужбовців інших військових формувань у лікувальних закладах Міністерства оборони України не можливо.
Отже, наведеним спростовуються доводи Управління стосовно безоплатного лікування військовослужбовців Національної гвардії України.
Що ж до доводів Управління стосовно того, що для оплати наданих медичних послуг необхідне укладення договору, то слід зазначити, що порядок оплати наданих військово-медичним закладом послуг визначений Порядком, який не передбачає укладення договорів про надання медичних послуг між військовими частинами.
З огляду на викладене, позовні вимоги Центру є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на Управління.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі стосовно Головного управління Національної гвардії України та Міністерства внутрішніх справ України закрити.
2. Позов до Східного територіального управління Національної гвардії України задовольнити.
3. Стягнути з Східного територіального управління Національної гвардії України (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1 А; ідентифікаційний код 25575782) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (Військова частина НОМЕР_1 ) (61058, м. Харків, вул. Культури, буд. 5; ідентифікаційний код 07931813) 88 271 (вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят одну) грн. 76 коп. витрат на лікування і 1 600 грн. (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.
Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.04.2018.

Суддя В.О. Демидов