ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2018р. Справа №905/2555/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман,

про стягнення 4535,92 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 4535,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №41236811, залізницею було допущено на шляху прямування незбереження вантажу у вагоні №56113376, про що складено комерційний акт №482803/140 від 24.05.2017р.

Відповідач у відзиві №2022/457 від 20.11.2017р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивачем не було надано належних доказів вартості втраченого вантажу. Крім того, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вказувало, що відповідно до специфікації №320 від 17.05.2017р. до договору №0103/11437, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат Азовсталь», у розділі 2 «Показники якості» (графа «Вологість на вологий стан макс.») вказано, що вологість вантажу становить 9%, внаслідок чого, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу мало бути застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива (вугілля камяне), складає 2%.

Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

20.05.2017р. за залізничною накладною №41236811 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (вантажовідправник) зі станції відправлення Чорноморська Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №56113376 вугілля камяне. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №41236811 маса нетто у вагоні №56113376 65800 кг.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складений станцією Покровськ Донецької залізниці акти загальної форми №22600 від 23.05.2017р. було здійснено комісійне переваження вагону №56113376, про що складено комерційний акт №482803/140 від 24.05.2017р. відповідно до якого встановлено, що брутто у вагоні №56113376 становить 87400 кг, тара 22700 кг, нетто 64700 кг, що менше документу на 1100 кг.

У комерційному акті №482803/140 від 24.05.2017р. також відображено, що поверхня вантажу у вагоні №56113376 нерівномірна, на рівні бортів, плівкою проти видування не покривалась, по документу значиться контрастне маркування вапняним розчином за допомогою компресорної установки, у дійсності маркування вапном обризги; у вагоні над 1 люком наявне поглиблення 150 см х 280 см х 20 см, маркування порушено; вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно закриті на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає.

Переваження вантажу у вагоні №56113376 здійснювалось на справних 100 т електронних вагах вантажоодержувача (повірка 06.04.2017р.). При повторному переваженні недостача підтвердилась.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачами в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Як передбачено у ст.130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Як зазначалось, у запереченнях на позовну заяву, відповідач вказував, що позивачем не було надано до матеріалів справи належних доказів вартості втраченого вантажу. Щодо посилань відповідача у цій частині, суд зазначає про наступне:

Виходячи зі змісту позовної заяви, власником вантажу, відправленого у вагоні №56113376 є Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», внаслідок чого при здійсненні розрахунку недостачі, позивач керувався рахунком-фактурою №91348436 від 20.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат Азовсталь».

Як зазначав позивач, спірне перевезення відбулось на виконання договору №0103/11437 від 15.09.2014р. купівлі-продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально-технічних ресурсів, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальник).

Згідно з п.1.1 вказаного правочину постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти та оплатити сировину, паливно-енергетичні або матеріально-технічні матеріали (ресурси) на умовах, передбачених цим договором.

За змістом розділу 3 укладеного постачальником та покупцем договору поставка ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені у специфікації. Строки поставки вказуються у специфікаціях. Постачальник зобовязується надати покупцю, зокрема, рахунок на оплату ресурсів.

Відповідно до п.п.4.1, 5.1 договору №0103/11437 від 15.09.2014р. поставка ресурсів здійснюється по цінам, які зазначені у відповідності до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають всі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, повязані з постачанням ресурсів. Оплата покупцем ресурсів здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який вказано у договорі.

На виконання договору №0103/11437 від 15.09.2014р. сторони підписали специфікацію №320 від 17.05.2017р., внаслідок чого погодили, що постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити, високо-летюче коксівне вугілля Wellmore Coal Company LLC (країна походження США) (ресурс) навалом в травні 2017 року у кількості 30524,45 т (8590,75 грн без ПДВ за 1 т) на загальну суму 314673502,61 грн з ПДВ на умовах поставки FCA зі ст.Чорноморська Одеської залізниці (станція відправлення) у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п.п.5, 10 специфікації №320 від 17.05.2017р. вантажоодержувачем є Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»; постачання погоджених партій ресурсів оформлюється актом приймання-передачі, який підписується постачальником та покупцем.

У п.8 зазначеної специфікації до договору №0103/11437 від 15.09.2014р. сторони обумовили, що датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на ресурси, обумовлені вказаною специфікацією, вважається дата відмітки (електронного цифрового підпису) станції відправлення про прийняття ресурсів до перевезення, яка вказана у залізничній накладній.

На підставі акту прийому-передачі №91348436 від 20.05.2017р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р., складеного Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (постачальник), його підписантами було засвідчено прийом-передачу вугілля коксового, відправка якого була здійснена, в тому числі, за залізничною накладною №41236811.

Того ж дня, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» виставило Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» рахунок-фактуру №91348436 від 20.05.2017р. на оплату вугілля коксового, постачання якого здійснювалось за ціною 8590,75 грн без ПДВ за 1 т.

Разом з цим, згідно з накладною №41236811 відправником вантажу було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», одержувачем Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

За змістом листа №089лс-01/5359 від 06.11.2017р. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» відвантаження вугільної продукції на адресу Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» здійснювалось вантажовідправником Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» за договором про надання послуг по перевалці імпортних вантажів №2014-07-01/И/Б від 01.07.2014р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шиппінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс». Разом з цим, Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» не є посередником по перепродажу, а є власником вантажу в порту та першим постачальником відвантаженої на адресу Приватного акціонерного товариству «Авдіївський коксохімічний завод» вугільної продукції, вартість якої визначається у договірному порядку між постачальником та покупцем за договором №0103/11437 від 15.09.2014р. та підтверджується виставленим постачальником рахунком на оплату.

З огляду на приписи ст.658 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої право продажу товару належить власникові товару, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» у спірних правовідносинах не є особою, яка правомочна складати рахунок на оплату товару (як документ, в якому зазначено суму належного за товар платежу) або інший документ щодо визначення вартості товару по відношенню до позивача.

З урахуванням того, що предметом спору є стягнення недостачі, яка утворилась під час перевезення, приймаючи до уваги, що на момент здачі вантажу до перевезення його власником визначалось Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», суд дійшов висновку, що розмір дійсної вартості недостачі має вазначатись саме згідно з рахунком №91348436 від 20.05.2017р. вказаного товариства, виходячи з ціни за 1 тонну 8590,75 грн без ПДВ. Разом з цим, підписана головним бухгалтером копія податкової накладної, про необхідність надання якої зазначає відповідач, є лише одним з документів, яким може бути підтверджена кількість і вартість відправленого вантажу, внаслідок чого, за наявності у справі рахунка №91348436 від 20.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», банківської виписки Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про оплату товару за договором №0103/11437 від 15.09.2014р., надання податкової накладної не є необхідним для визначення розміру недостачі, а її відсутність не тягне за собою відмову у позові.

Як вказувалось, у відзиві Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» вказувало, що відповідно до специфікації №320 від 17.05.2017р. до договору №0103/11437, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», у розділі 2 «Показники якості» (графа «Вологість на вологий стан макс.») вказано, що вологість вантажу становить 9%, внаслідок чого, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу мало бути застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива (вугілля камяне), складає 2%.

З цього приводу господарський суд зазначає наступне:

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001р. №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

За змістом п.2.1 вказаних Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

За приписами наведеного вище додатку Правил оформлення перевізних документів у графі 20 залізничної накладної «Найменування вантажу» вказується, зокрема, найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів (ЄТСНВ) та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді).

При цьому, за змістом відомостей, які наявні у графі 20 залізничної накладної №41236811, вантаж розміщено насипом, вугілля камяне, не зазначено в алфавіті, високо-летюче коксівне вугілля Wellmore, код вантажу: ГНГ 27011900; ЕТСНГ 161202; власність товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», вантаж марковано; відправником здійснено контрастне маркування вапняним розчином за допомогою компресорної установки; вантаж розміщено відповідно до глави 14 додатку 3 СМГС. Власний вагон, власник ПП «Лізингова компанія ВЛ»; вагон, переданий в оренду; орендар Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», насипом, імпорт, у твердому стані.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів рідких або, які здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відтак, з огляду на те, що залізнична накладна №41236811 містить відомості щодо розміщення та перевезення вантажу у твердому стані, враховуючи, що за змістом вказаних вище Правил, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі, зокрема, для мінерального палива, яким є вугілля камяне, становить 1%, твердження відповідача, викладені у відзиві №2022/457 від 20.11.2017р. до уваги судом не приймаються як необґрунтовані та безпідставні.

За даними комерційного акту №482803/140 від 24.05.2017р. недостача у вагоні №56113376 складає 1100 кг.

Дослідивши розрахунок позовних вимог, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 4535,92 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 4535,92 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, ) збитки у вигляді нестачі у розмірі 4535,92 грн, а також судовий збір в сумі 1600 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 27.03.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця