ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/4644/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корпусенка А.О.

за участю ОСОБА_4 особисто; представників: "Райффайзен Банк Аваль" - адвоката Філатової Н.А. свід.№ 000123 від 21.04.2017, дов від 25.07.2017 №268/17; ТОВ ФК "Форінт" - особисто директора Островського В.А., адвоката Кравченка В.П. свід.№ 1025 від 22.03.2012, дог. від 29.03.2018; ТОВ "Південбуд"- адвоката Майорова Н.М. свід.№ 2040 від 27.05.2011, дов. від 23.03.2018 №1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги 1) Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017

(Суддя - Грабован Л.І.)

та на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017

(Головуючий суддя - Лашин В.В.; судді - Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Південбуд" (Далі - ТОВ "Південбуд"), порушена ухвалою місцевого господарського суду від 11.01.2016 за заявою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (Далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"), в загальному порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон про банкрутство).

2. У січні 2016 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до місцевого господарського суду із заявою про визнання додаткових кредиторських вимог до ТОВ "Південбуд" та внесення їх до реєстру вимог кредиторів в сумі 21 116 365,09 грн, з яких: 337 578 доларів США (8 368 558,62 грн. за курсом НБУ станом на 25.01.2016 ) боргу по кредиту; 151 263,83 доларів США (3 749 830,35 грн) заборгованості за відсотками; 380 039,16 доларів США (9 241 170,78 грн) нарахованої пені по кредиту; 92 278,07 доларів США (2 287 573,36 грн.) - пені за відсотками; 62 395,99 грн. судового збору у справі № 5017/949/2012; 12180 грн судового зору за подання заяви про порушення справи про банкрутство.

3. В обґрунтування заяви, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" посилався на рішення господарського суду Одеської області у справі №5017/949/2012 за яким заборгованість боржника перераховано за курсом НБУ станом на 28.03.2012, який складав 7,9857 грн. США за 1 дол. США, встановлено, що валютою кредитну є долар США і в силу чинного законодавства валютна заборгованість перерахована у гривню за офіційним курсом. Стягнення заборгованості не припинило дію кредитного договору, як вказує заявник, посилаючись на норми ч.2 ст. 1050, ч.2.ст. 625, 599 ЦК України та вважає, що при невиконанні рішення суду про стягнення заборгованості у кредитора виникає право стягувати суми процентів та штрафних санкцій. Розрахунок заборгованості, як вказує банк, за умови ведення мораторію станом на 11.01.2016 у валюті кредиту за курсом 24,79 грн. за 1 дол. США на день подачі заяви про визнання додаткових грошових вимог. Заявник вважає що оскільки валютою зобов'язання за кредитним договором №010/3-0-1/51 від 17.03.2008 в силу ст.ст.47,49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є долар США, кредитні кошти видані у доларах США з часу винесення рішення від 18.05.2012 у справі №5017/949/2012, офіційний курс валюти змінився, виходячи з абз.3 ч.2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", необхідне коригування загальної заборгованості за курсом валюти визначеної на день подачі заяви про визнання кредиторських вимог.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.05.2017 у справі №916/4644/15 визнано додаткові грошові вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Південбуд" частково у розмірі 3 723 126,35 грн - заборгованість за відсотками

4.1. Ухвалено розпоряднику майна врахувати в реєстрі вимог кредиторів окремо заборгованість за нарахованою пенею в сумі 11 708 744,14 грн.

4.2. В решті додаткових вимог відмовлено.

5. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017 у справі № 916/4644/15 - без змін.

6. Наведені рішення попередніх судових інстанції обґрунтовані тим, що:

6.1. повторне стягнення заборгованості по кредиту шляхом перерахування курсу валюти договору на день порушення справи про банкрутство ТОВ "Південбуд" є переглядом рішення суду від 18.05.2012 у справі №5017/949/2012 у непередбачений законом спосіб.

6.2. апеляційний господарський суд додав, що захист порушених інтересів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" внаслідок невиконання кредитного договору та судового рішення був можливий іншим чином, аніж перегляд судового рішення, - відшкодуванням інфляційних збитків, проте ці вимоги кредитором не заявлялись.

7. Крім того, апеляційний господарський суд у мотивувальній частині оскаржуваної постанови встановив, що 01.06.2017 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (Далі - ТОВ "Фінансова компанія "Форінт") про заміну сторони правонаступником внаслідок укладення договору факторингу, а саме, просив замінити ПАТ "Райффвйзен Банк Аваль" на ТОВ "Фінансова компанія "Форінт"

8. Також, у мотивувальній частині постанови, апеляційний господарський суд, враховуючи що питання про процесуальне правонаступництво не було предметом розгляду в суді першої інстанції, дійшов висновку, що подана ТОВ "ФК "Форінт" заява повинна розглядатися в порядку ст.ст. 21, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" судом першої інстанції в провадженні якого знаходиться справа про банкрутство у встановленому Законом порядку, а тому вказану заяву залишив без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційних скарг з узагальненими доводами осіб, які подали касаційні скарги

9. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" звернулись з касаційними скаргами, в яких просять ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 скасувати, в частині відмови у задоволенні додаткових вимог у сумі 5 672 315, 19 грн, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи касаційних скарг

10. В обґрунтування своїх вимог скаржники посилаються на невірне застосування та порушення судами норм матеріального та процесуального права:

10.1. зокрема ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, ст. ст. 524, 533, 627, 628 Цивільного кодексу України (Далі ЦК України), ст. 1, ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Далі - Закон про банкрутство).

10.2. заявники вважають, що оскільки фактична заборгованість боржника перед банком визначена у валюті кредиту на дату заявлення додаткових кредиторських вимог і становила 961 159,06 доларів США: 337 578 доларів США боргу по кредиту; 151 263,83 доларів США заборгованості за відсотками; 380 039,16 доларів США нарахованої пені по кредиту; 92 278,07 доларів США - пені за відсотками. Рішенням господарського суду Одеської області у справі № 5017/949/2012 суд не змінював валюту кредиту кредитного договору № 010/3-0-1/51 від 17.03.2008 , а лише визначив гривневий еквівалент заборгованості на дату стягнення боргу та підтвердив розмір безспірної заборгованості;

10.3. крім того, у своїй касаційній скарзі ТОВ "ФК "Форінт" вважає, що апеляційний господарський суд незаконно відмовив у задоволенні клопотання про заміну сторони, з огляду на надання заявником всіх необхідних документів для здійснення такої заміни та з огляду на наявність у суду другої інстанції права на здійснення такої заміни в порядку ст. 25 ГПК України, в редакції чинній до 15.12.2017, чим позбавив заявника права брати участь у справі, однак фактично вирішив спір, який стосується прав і обов'язків особи, яка не була залучена до участі у справі.

11. Відзивів на касаційні скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" до Верховного Суду не надано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12.1. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.03.2018 об'єднано касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" в одне касаційне провадження.

12.2. Призначено до розгляду касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на 29 березня 2018 року о 14 год. 45 хв. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань № 330.

13. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Згідно ст.41 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

15. За приписами ч. 1 ст.2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

16. Згідно ст.41 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

17. За приписами ч. 1 ст.2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

18. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

19. Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

20. Отже, завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

21. Як встановлено під час розгляду справи, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із заявою від 25.01.2016, в якій просило визнати додаткові вимоги в сумі 21 116 365,09 грн з включенням грошових вимог, з урахуванням визнаних ухвалою від 11.01.2016 до реєстру вимог кредиторів у загальній сумі 23 901709,09 грн.

22. Заявник посилався на те, що станом на 11.01.2016 загальна заборгованість боржника перед кредитором за кредитним договором №010/3-0-1/51 від 17.03.2008 зі змінами становить 961 159,06 дол. США, що еквівалентно (за курсом НБУ на дату розрахунку) 23 827 133,10грн., з яких: заборгованість по кредиту у сумі 337 578 дол. США, що еквівалентно 8 368 558,62 грн; заборгованість за відсотками у сумі 151 263,83 дол. США, що еквівалентно 3 749 830,35 грн; заборгованість за нарахованою пенею за тілом кредиту у сумі 380 039,16 дол. США, що еквівалентно 9 421 170,78 грн.; заборгованість за нарахованою пенею по відсоткам у сумі 92 278,07 дол. США, що еквівалентно 2 287 573,36 грн, судовий збір у справі №5017/949/2012 в сумі 62 395,99 грн, судовий збір за подання заяви про порушення справи про банкрутство 12 180 грн.

23. Свою заяву ініціюючий кредитор обґрунтовував наступним:

23.1 у рішенні господарського суду Одеської області у справі №5017/949/2012 заборгованість боржника перераховано за курсом НБУ станом на 28.03.2012, який складав 7.9857 грн. США за 1 дол. США, встановлено, що валютою кредиту є долар США і в силу чинного законодавства валютна заборгованість перерахована у гривню за офіційним курсом.

23.2. Стягнення заборгованості, не припинило дію кредитного договору, як зазначав заявник, посилаючись на норми ч.2 ст. 1050, ч.2.ст. 625, 599 ЦК України та вважав, що при невиконанні рішення суду про стягнення заборгованості у кредитора виникає право стягувати суми процентів та штрафних санкцій.

23.3. Розрахунок заборгованості, як зазначав банк, за умови ведення мораторію станом на 11.01.2016 у валюті кредиту за курсом 24,79 грн за 1 дол. США на день подачі заяви про визнання додаткових грошових вимог.

23.4. Банк вважав з огляду на те, що валютою зобов'язання за кредитним договором №010/3-0-1/51 від 17,03.2008 в силу ст.ст.47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є долар США, кредитні кошти видані у доларах США з часу винесення рішення від 18.05.2012 у справі №5017/949/2012, офіційний курс валюти змінився, виходячи з абз.3 ч.2 ст. 23 Закону про банкрутство, необхідне коригування загальної заборгованості за курсом валюти визначеної на день подачі заяви про визнання кредиторських вимог.

24. У ст. 1 Закону про банкрутство, зокрема, визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

25. Грошове зобов'язання, згідно з цією ж нормою Закону, - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом

26. Слід відзначити, що обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

27. Отже, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

28. Як встановили суди під час розгляду справи, рішенням господарського суду Одеської області від 18.05.2012 року у справі № 5017/949/2012 з ТОВ "Південбуд" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було стягнуто на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором від 17.03.2008 № 010/3-0-1/51 у розмірі 390 673,30 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом - 337 633,95 доларів США, заборгованість за відсотками 3344,05 доларів США, пеня 49 695,30 доларів США, а також 62395,99 грн. сплаченого судового збору. З визначенням еквіваленту у гривні 2 696 243,43 грн на день подачі позову.

29. Отже, безпосередньо судовим рішенням стягнуто суму боргу по кредиту, відсотки за кредитом та пеню за порушення строків сплати кредиту й процентів за користування ним станом на день розгляду зазначеної справи.

30. Крім того, суди встановили, що саме наведене рішення стало підставою для визнання грошових вимог банку господарським судом Одеської області в межах справи про банкрутство як ініціюючого кредитора.

31. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

32. У ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

34. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

35. У ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

36. Як встановили суди, у п. 2.2, 2.4 договору №010/3-0-1/51 від 17.03.2008 з додатковими угодами встановлений порядок нарахування процентів та у п.14.4 договору - сплата пені.

37. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

38. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

39. Системний аналіз ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, дає підстави дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. (правова позиція Верховного суду України у постанові від 23.09.2015р. №6-1206цс15)

40. У даному випадку, вимоги ініціюючого кредитора щодо курсової різниці обґрунтовані зростанням курсу валют з дати винесення рішенням господарським судом Одеської області від 18.05.2012 року у справі № 5017/949/2012 (як одна з ознак безспірності кредиторських вимог, необхідна на момент порушення провадження у справі про банкрутство) до дати подачі заяви про визнання додаткових грошових вимог, у зв'язку з чим вимога на суму 5 672 315,19 грн визначається як різниця між сумою, яка є гривневим еквівалентом вимог у розмірі 390 673,30 доларів США на час подання цієї заяви з додатковими вимогами і сумою, яка була визнана рішенням господарського суду Одеської області від 18.05.2012 року у справі № 5017/949/2012.

41. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

42. Відповідно до п. 4 Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" затверджених наказом Мінфіну України " № 193 від 10.08.2000 року курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

43. За своєю правовою природою курсова різниця, яка змінювалась упродовж певного проміжку часу, у даному випадку, не є неустойкою, штрафом та пенею, в розумінні цивільного законодавства. Матеріали справи не містять доказів вини боржника у зміні курсової різниці.

44. Діюче законодавство не передбачає стягнення курсової різниці з боржника після прийняття відповідного рішення суду, отже, повторне звернення із додатковими вимогами до боржника, які вже визнані судом та ґрунтуються на одному і тому самому судовому рішенні є таким, що суперечить Закону про банкрутство.

45. Враховуючи відсутність підстав для перегляду та зміни суми, яка стягнута рішенням господарського суду та визнана у справі про банкрутство, суд першої інстанції, висновок якого підтримав і апеляційний господарський суд, правомірно відмовив у визнанні вимог банку в сумі 5 672 315,19 грн.

46. Водночас, задовольняючи, додаткові кредиторські вимоги частково, місцевий господарський суд, із яким погодився суд апеляційний господарський суд, виходив з того, що визнанню підлягають вимоги щодо заборгованості за відсотками по кредиту, які виникли після прийняття рішення по справі № 5017/949/2012, а також неустойка та інші фінансові санкції, які не включаються до складу грошового зобов'язання відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, однак за приписами ч. 2 ст. 25 названого Закону враховуються в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у 6 чергу, зважаючи на відсутність доказів припинення кредитного зобов'язання або виконання судового рішення, яким була стягнута заборгованості по кредиту.

47. Крім наведеного, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на таке.

48. У ст. 1 Закону про банкрутство, зокрема, визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

48.1. сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут);

48.2. грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

49. У ст. 25 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

49.1. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

49.2. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

50. Крім того, з урахуванням положень ст. 107 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, в порядку якої ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" зверталось із касаційною скаргою, правом на подання касаційної скарги наділені сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

51. При поданні, у даному випадку касаційної скарги, ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", вважала себе правонаступником ініціюючого кредитора Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", з підстав викладених у заяві про заміну сторони правонаступником, із якою ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" звернулось до апеляційного господарського суду до вирішення судом другої інстанції спору в апеляційному порядку, керуючись ст. 25 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017.

52. Зважаючи на положення ст. 43 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

53. Відповідно до ст. 99 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

53.1. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

54. У ст. 101 ГПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017, зокрема, передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

55. Проте, матеріали даної справи не містять результатів розгляду заяви ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", а саме, відповідної ухвали апеляційного господарського суду про заміну судом другої інстанції кредитора у справі, або про відмову у такій заміні, не містить цього і резолютивна частина оскаржуваної постанови, що виключає, у даному випадку, касаційний перегляд постанови суду другої інстанції від 13.06.2017 за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", по суті.

56. Доводи апеляційного господарського суду, викладені у мотивувальній частині оскаржуваної постанови про залишення заяви ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" без розгляду з підстав того, що питання про правонаступництво не було предметом розгляду в суді першої інстанції суперечить положенням ст. ст. 25, 43, 84, 101 ГПК України, в редакції чинній до 15.12.2017.

57. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та зазначено представниками Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" у судовому засіданні суду касаційної інстанції, ухвалою господарського суду Одеської області від 12.07.2012 у даній справі, заяву ТОВ „Фінансова Компанія „Форінт" про заміну сторони правонаступником - задоволено. Замінено Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова Компанія „Форінт".

58. Отже, порушення норм процесуального права судом другої інстанції щодо заміни кредитора у справі, не призвели до прийняття неправильного рішення по суті спору.

59. Відповідно до ст. 296 Господарського процесуального кодексу, в редакції чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:

1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги;

2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

59. У зв'язку із такими обставинами та з огляду на положення наведеної процесуальної норми, Верховний Суд вважає за необхідне закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" внаслідок втрати, на момент касаційного оскарження у даній справі, статусу кредитора ТОВ "Південбуд"

60. Відповідно ст. 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

61. Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

62. Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

63. Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

64. За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді касаційної інстанції, в порядку ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для задоволення касаційної скарги ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" та скасування оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій, касаційний суд не вбачає.

65. Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за її подання покладається на ТОВ "Фінансова компанія "Форінт"

Керуючись статтями 240, 296, 300, 301, 306, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі №916/4644/15 закрити.

2.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі №916/4644/15 залишити без задоволення.

3. Ухвалу господарського суду Одеської області від 17.05.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 у справі №916/4644/15 залишити без змін.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко