ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/4628/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

за участю секретаря судового засідання Чайки М.А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лормекс",

представник позивача - не з'явився,

відповідач - Приватне підприємство матеріально-технічного постачання "Електрощит",

представник відповідача - не з'явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз",

представник третьої особи - Василенко А.О. (довіреність №6-591 від 24.01.2018),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укрелектроапарат",

представник третьої особи - не з'явився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "СВИП",

представник третьої особи - не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу

Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит",

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Жук Г.А., Дикунська С.Я.

від 01.11.2017

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лормекс"

до Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

2. Публічне акціонерне товариство "Укрелектроапарат",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "СВИП",

про розірвання договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лормекс", звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" про розірвання договору купівлі-продажу від 29.09.2016 №29/09/16, укладеного між Приватним підприємством матеріально-технічного постачання "Електрощит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лормекс"; - стягнення з Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" на користь Товариством з обмеженою відповідальністю "Лормекс" 159 000,00 грн. вартості неякісного товару та 152 640,00грн. штрафних санкцій за порушення умов договору купівлі-продажу від 29.09.2016 №29/09/16.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2017 у справі № 904/4628/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на недоведеності факту істотного порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу від 29.09.2016 №29/09/16.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 у справі № 904/4628/17, вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги. Розірвано договір купівлі-продажу від 29.09.2016 №29/09/16, укладений між Приватним підприємством матеріально-технічного постачання "Електрощит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лормекс". Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Лормекс" повернути Приватному підприємству матеріально-технічного постачання "Електрощит" трансформатори ТМЗ 630/10-0,4/пара, кількістю 2 шт., зав.№№339849, 339959. Стягнуто з Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Лормекс" 159 000,00 грн. - вартість неякісного товару, 136 740,00 грн. - неустойка, 159 00,00 грн. -штраф. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Видачу відповідного наказу доручено господарському суду Дніпропетровської області.

Суд апеляційної інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшов висновку, що в даному випадку мало місце істотне порушення умов договору, яке полягало в поставці відповідачем неякісного товару та відмовою останнього в порушення умов договору від заміни трансформаторів на аналогічні.

Приватне підприємство матеріально-технічного постачання "Електрощит" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 у справі № 904/4628/17, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2017 у справі № 904/4628/17 - залишити в силі.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на неналежну оцінку судом апеляційної інстанції умов договору, неврахування приписів ст.ст. 675, 679 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), порушення ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.ст. 83, 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Підпунктом 11 п. 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04.01.2018 на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.12.2017 № 38-р, касаційна скарга Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" разом із матеріалами справи № 904/4628/17 господарського суду Дніпропетровської області передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/4628/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Погребняк В.Я. - головуючий, суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями в матеріалах справи).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. від 22.02.2018 прийнято справу № 904/4628/17 господарського суду Дніпропетровської області до провадження. Відкрито касаційне провадження у справі № 904/4628/17 господарського суду Дніпропетровської області за касаційною скаргою Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2017. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" відбудеться 03.04.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 20.03.2018. Доведено до відома учасників справи, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

В судове засідання 03.04.2018 з'явився уповноважений представник Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" і надав пояснення у справі.

Інші учасники справи в судове засідання 03.04.2018 своїх представників не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 29.09.2016 між Приватним підприємством матеріально-технічного постачання "Електрощит" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лормекс" (покупець) укладений договір купівлі-продажу № 29/09/16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар, який підлягає обов'язковому маркуванню згідно вимог відповідних стандартів або технічних умов, а покупець зобов'язався прийняти товар і здійснити його оплату відповідно до умов договору. Згідно договору та Специфікації № 1 від 29.09.2016 до договору постачальник зобов'язався поставити покупцю трансформатори ТМЗ 630/10-0,4 пара, кількістю 2 шт., вартістю 159 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.3 договору постачальник гарантує якість товару, що поставляється за договором, на момент поставки товару покупцю. На переданий товар встановлюється гарантійний термін згідно паспорту якості (технічного паспорта) виробника, але не менше 12 (дванадцяти) місяців (п. 2.4. договору).

Пунктом 5.2. договору визначено, що у разі виявлення відхилень від вимог договору щодо кількості та (або) якості товару покупець зобов'язаний невідкладно, з урахуванням можливостей технічних засобів зв'язку повідомити про це постачальника.

Відповідно до п. 6.2.1 договору у разі постачання товару неналежної якості постачальник зобов'язаний замінити його на аналогічний товар належної якості протягом 10 календарних днів з моменту пред'явлення відповідної вимоги покупцем.

24.10.2016 відповідач передав позивачу вищезазначений товар (що підтверджується видатковою накладною №РН-0000029 від 24.10.2016, яка підписана сторонами без будь-яких зауважень), а позивач здійснив його оплату відповідно до умов договору.

Також господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі договору про закупівлю товару № т-146/ від 27.09.2016 та видаткової накладної № 9 від 25.10.2016 позивач поставив Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" придбані у відповідача вищезазначені трансформатори.

Листом від 06.02.2016 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" повідомило позивача, що при підготовці до монтажу трансформаторів виявлені недоліки та просило терміново замінити їх на технічно справні.

Позивач, в свою чергу, 14.12.2016 звернувся до відповідача з претензією, в якій повідомив, що поставлені останнім трансформатори не відповідають вказаній у паспорті даті виготовлення та якості, передбаченої договором №29/09/16 від 29.09.2016р., у зв'язку з чим просив замінити поставлені трансформатори ТМ 630/10-0,4 (з.н. 339849, 339959), на що отримав відповідь (лист від 22.12.2016) про відсутність підстав для їх заміни, оскільки не несе відповідальності за якість та технічний стан проданих позивачем Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" трансформаторів.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 673 ЦК України визначено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Застосовуючи ч. 2 ст. 651 ЦК України, слід виходити з того, що підставою розірвання договору на вимогу однієї сторони є не лише сам по собі факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язкова наявність шкоди, завданої цим порушенням другій стороні. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склались у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладені договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Також критерієм істотного порушення законодавець визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладені договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору, тобто позбавляється можливості отримання очікуваних результатів виконання договору.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами ст. 101 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), господарський суд апеляційної інстанції з'ясував, що відповідно до висновку експертизи Державного підприємства "Київський експертно-технічний центр Держпраці" від 20.10.2017 стан трансформаторів визнаний як справний, але непрацездатний та небезпечний і вони не можуть далі експлуатуватися. При цьому, судом враховано, що Державне підприємство "Київський експертно-технічний центр Держпраці" має дозволи №№341.15.30, 1295.15.32, 1294.15.32 та свідоцтво про атестацію №ПТ-159/15 від 15.05.2015, видане Державним підприємством "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" та додатки до нього, які надають право ДП "Київський експертно-технічний центр Держпраці" виконувати технічний огляд та випробування електричного устаткування електричних станцій та мереж, технологічного електрообладнання напругою понад 1000В.

Отже, слід погодитись з господарським судом апеляційної інстанції, який дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору № 29/09/16 від 29.09.2016 та стягнення з відповідача 159 000,00 грн. вартості неякісного товару, оскільки укладаючи оскаржуваний договір, позивач розраховував отримати працездатні трансформатори належної якості, які планував використати в своїй господарській діяльності для наступного продажу, проте отримав неякісний товар, який його зобов'язав замінити кінцевий покупець через непрацездатність та небезпечний стан. При цьому, суд апеляційної інстанції з огляду на розірвання договору дійшов висновку про необхідність зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Лормекс" повернути спірні трансформатори Приватному підприємству матеріально-технічного постачання "Електрощит", цим самим забезпечив уникнення несправедливого порушення співвідношення майнових інтересів сторін.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши арифметично вірний перерахунок заявлених позивачем до стягнення неустойки та штрафу, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 136 740,00 грн. неустойки та 15900,00 грн. штрафу.

Безпідставними є посилання скаржника про порушення судом апеляційної інстанції ч. 2 ст. 188 ГК України, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому норми ст. 188 ГК України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Щодо доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції приписів ст.ст. 83, 101 ГПК України, які стосуються виходу за межі позовних вимог, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що зазначене процесуальне порушення не призвело до ухвалення судом апеляційної інстанції незаконного рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 310, ч. 2 ст. 311 ГПК України, а отже не є підставою для його скасування.

Не приймаються до уваги посилання заявника касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції безпідставно прийнятий додатковий доказ, оскільки згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Надаючи оцінку додатковим доказам, апеляційним господарським судом зауважено, що під час здійснення перегляду судового рішення в апеляційному порядку сторонам пропонувалось призначити судову експертизу задля встановлення якості поставлених відповідачем позивачу трансформаторів та можливості усунення недоліків, проте сторони категорично відмовились від її проведення та оплати.

Доводи скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанцій процесуальних норм в частині повноти оцінки доказів судова колегія вважає безпідставними, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" та залишення постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 у справі № 904/4628/17 без змін.

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін постанови суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства матеріально-технічного постачання "Електрощит" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 у справі № 904/4628/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков