ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2955/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Руденко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р.

у складі суддів: В.М. Головей - головуючий, С.І. Колоколов, Я.Ф. Савицький

за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Рені-Лайн "

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство "Кредитпромбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Авант-Банк"

про стягнення 9 978 241,24 грн.

за участю представників:

від позивача: Русскіна О.В.,

від відповідача: Ляшенко О.В.,

від третьої особина стороні позивача: не з'явилися,

від третьої особи на стороні відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до господарського суду із позовом до ТОВ "Рені-Лайн" про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 846 725,53 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 07.07.2014 р. за курсом НБУ становило 9 978 241, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., право вимоги за яким до позивача перейшло на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.05.2017р. у задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" - відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність належними первинними документами заявленої до стягнення ПАТ "Дельта Банк" кредитної заборгованості ТОВ "Рені-Лайн" саме в сумі 714 590 дол. США.

У зв'язку з неможливістю встановлення суми основного боргу та відсутністю первинних документів щодо нарахування, оплати, обліку процентів за користування кредитом, пені за простроченим кредитом, пені за прострочені відсотки, про що зазначено у висновку експертизи № 82 від 12.05.2015 р., суд визнав недоведеними заявлені позивачем позовні вимоги.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення, в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про недоведеність суми боргу, проте скасував рішення з посиланням на порушення господарським судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до господарського суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, зокрема ст. ст. 11, 509, 525, 526, 536, 614, 626, 1048, 1049, 1054 ЦК України, просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник вважає, що висновки судів помилково ґрунтуються на висновку експерта, який не може бути взятий до уваги, оскільки експерт не зміг відповісти на поставлені йому запитання. Судово-економічна експертиза не може бути прийнята до уваги суду у зв'язку зі своєю необ'єктивністю, що суперечить іншим матеріалам справи.

На думку скаржника, матеріали справи містять беззаперечні докази наявності заборгованості, узгодженої та визнаної відповідачем.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечує проти її доводів та стверджує, що з 03.03.2015р. до ПАТ "Авант-Банк" на підставі договору застави перейшли від позивача всі права та обов'язки кредитора, у т. ч. за кредитним договором №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. ТОВ "Рені-Лайн" виконало зобов'язання за кредитним договором ПАТ "Авант-Банк", грошові кошти ПАТ "Авант-Банк" не повертало.

Відповідач вказує також на те, що задоволення даного позову призведе до подвійного стягнення коштів за одним і тим же кредитним договором.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

26 листопада 2007 р. між ВАТ "Кредитпромбанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредитпромбанк", та ТОВ "Рені-Лайн" як позичальником був укладений кредитний договір №07/26/07-КЛТ, яким встановлена процедура та умови надання банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в межах загальної суми 1 750 000 дол. США з повною або частковою конвертацією у національну валюту, процедура та умови повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами, нарахування та сплати комісії за надання кредитів, а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникнуть при наданні банком кредиту.

Додатковими угодами до кредитного договору №07/26/07-КЛТ_ДУ01 від 26.11.2007р. було визначено ліміти траншів, що видавались, графіки їх погашення, комісії, проценти по кредиту, наведено угоди щодо застави та іпотеки, якими забезпечувались кредитні зобов'язання, порядок звернення стягнення на предмет застави та іпотеки.

27 вересня 2013 р. між ПАТ "Кредитпромбанк" як продавцем та ПАТ "Дельта Банк" як покупцем укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за п. п. 2.1, 2.3 якого продавець продає (відступає) права вимоги та передає їх покупцю, а покупець купує права вимоги, приймає їх і сплачує загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

Судами встановлено, що позивач набув майнові права, що випливають із кредитного договору № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., додаткових угод до нього від 26.11.2007р., від 06.12.2007р. та від 09.06.2008р., загалом на суму 714 590 дол. США основного боргу та 38 111,45 дол. США відсотків, що еквівалентно 6 016 343,02 грн.

09 жовтня 2013р. листом №37.1-25 повідомлено відповідача про відступлення права вимоги кредитної заборгованості. Вказаний лист відповідач отримав 22.10.2013р.

В підтвердження наявності заборгованості по кредиту позивачем подано до матеріалів справи виписки руху коштів по рахунку ТОВ "Рені-Лайн" в ПАТ "Дельта Банк" за періоди з 27.09.2013р. по 07.07.2014р., на яких обліковувались прострочена заборгованість за кредитним договором №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. та додатками по ньому, згідно договору купівлі-продажу (відступлення прав вимоги за кредитами ПАТ "Кредитпромбанк" від 27.09.2013р.), нарахування процентів за кредитом, віднесення прострочених процентів за кредитом та меморіальні валютні ордери № 81_110 від 05.05.2008р. на суму 186 000 дол. США, № 2 від 29.05.2008р. на суму 104 305,50 дол. США, № 81_58 від 09.06.2008р. на суму 31 7000 дол. США, №81 _31 від 06.12.2007р. на суму 154 456 дол. США, № 81_44 від 26.12.2007р. на суму 39 604 дол. США, № 81_26 від 24.01.2008р. на суму 9 885 дол. США, № 1 від 04.04.2008р. на суму 938 749,50 дол. США, що містять призначення платежу як "надання кредиту".

12 лютого 2015р. між ПАТ "Дельта Банк" як заставодавцем та ПАТ "Авант-Банк" як заставодержателем був укладений договір застави майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 236. Згідно з умовами п. 1.1 вказаного договору предметом застави за цим договором є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем і юридичними особами (боржниками), що є його невід'ємною частиною, в т. ч. за договором №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 договору застави майнові права за цим договором є засобом забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за зобов'язаннями повернути кошти, що обліковуються на кореспондентському рахунку №6 в АТ "Дельта Банк", код банку 380236, та обліковуються на кореспондентському рахунку №002804064 в АТ "Дельта Банк", код банку 380236. За рахунок майнових прав задовольняються усі вимоги заставодержателя, які можуть виникнути внаслідок невиконання заставодавцем зобов'язань перед заставодержателем за договором банківського рахунку.

Як встановлено судами, в подальшому між ПАТ "Авант-Банк" та ТОВ "Рені-Лайн" були укладені до кредитного договору №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. додаткові договори № 22 від 20.05.2015, №23 від 31.07.2015р., № 24 від 20.08.2015р., № 25 від 18.09.2015р., № 26 від 20.10.2015р., № 27 від 20.11.2015р., якими встановлено розмір боргу, процентів, що підлягають оплаті, процедуру та умови повернення позичальником кредитної заборгованості, нарахування процентів, графік зниження максимального ліміту кредитної лінії.

Судами встановлено, що ТОВ "Рені-Лайн" сплатив ПАТ "Авант-Банк" кредитну заборгованість за кредитним договором №07/26/07-КЛТ в сумі 430 000 дол. США та 8 324,84 дол. США. відсотків, що підтверджується виписками по особовим рахункам відповідача в ПАТ "Авант-Банк" з 25.05.2015р. по 21.03.2016р.

Відповідно до довідки 06.01.2016р. №16 ПАТ "Авант-Банк" заборгованість відповідача перед ПАТ "Авант-Банк" відсутня.

02 червня 2016 р. рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/1208/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016р., постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2016р., визнано недійсним договір застави майнових прав від 12.02.2015р.

За результатами комплексної судово-економічної експертизи у висновку №82 зазначено, що визначена в розрахунках позивача загальна заборгованість ТОВ "Рені-Лайн" за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., договором купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р., документально не підтверджується, тобто, є документально необґрунтованою, у зв'язку з цим визначити суму заборгованості за кредитом, за відсотками, з пені за несвоєчасне повернення кредиту, з пені за несвоєчасне повернення відсотків, в обсязі наданих на дослідження документів, експертом не представляється можливим.

Також, в мотивувальній частині експертного дослідження було встановлено, що надані на дослідження документи містять взаємно суперечні дані відносно сум заборгованості ТОВ "Рені-Лайн" за кредитом, наданим в рамках кредитного договору № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. Різниця даних складає - 149 981,79 дол. США, тобто за даними наданих документів, ПАТ "Кредитпромбанк" на погашення кредиту ТОВ "Рені-Лайн" або направлено власні кошти у розмірі 149 981,79 дол. США, або у період користування кредитом позичальником були внесені кошти, які у розмірі 149 981,79 дол. США були зараховані у погашення кредиту, але їх надходження та рух не відображено в наданих на дослідження документах. Звідси, перевірити правильність даних, які вказані у наданих виписках по особовим рахункам відносно розміру боргу, нарахованих ПАТ "Кредитпромбанк" відсотків, сум заборгованості відповідача по несплаченим відсоткам за користування кредитом, нарахованій пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасне повернення відсотків, не представляється можливим, оскільки на дослідження не надані у повному обсязі документи, на підставі яких сформовані зазначені виписки по особовим рахункам.

6. Норми права, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7. Мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що заявлена до стягнення позивачем заборгованість за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ в сумі 714 590 дол. США є недоведеною належними первинними доказами. При цьому такі висновки суду ґрунтуються на висновку судово-економічної експертизи, в якому вказано, що визначена в розрахунках позивача загальна заборгованість ТОВ "Рені-Лайн" за кредитним договором документально не підтверджується, у зв'язку з цим визначити суму заборгованості за кредитом, за відсотками, з пені за несвоєчасне повернення кредиту, з пені за несвоєчасне повернення відсотків, в обсязі наданих на дослідження документів, експертом не представляється можливим.

Верховний Суд не може погодитися із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними та необґрунтованими з огляду на наступне.

В ході судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., право вимоги за яким позивач набув згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 27.09.2013р.

При вирішенні цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не досліджено обґрунтованість та правильність розрахунку розміру заборгованості за кредитом, правильність розрахунку процентів та пені, а також не надано юридичної оцінки доказам щодо суми заборгованості за кредитним договором.

У разі виявлення факту, що наданий позивачем розрахунок заборгованості здійснено неправильно, господарські суди мали самостійно визначити суми основного боргу, процентів та пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду невиконання такого зобов'язання та зазначеного позивачем максимального розміру нарахувань та пені.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України в редакції, чинній на момент винесення судових рішень, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Обставини, встановлені експертизою, не є фактами, які мають преюдиціальне значення для вирішення справи у розумінні ст. 35 ГПК України в редакції, чинній на момент винесення судових рішень, а сам висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 вказаного кодексу.

Висновок експерта як і жоден доказ не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом з урахуванням всіх обставин справи сукупно з іншими доказами.

Поставлені позивачем на вирішення суду вимоги позовної заяви, питання перевірки обґрунтованості та правильності наданого позивачем розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором №07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., правильності розрахунку процентів та пені, не вимагають спеціальних досліджень, стосуються безпосередньо умов кредитного договору, їх вирішення віднесено до компетенції суду, вони входять до предмету доказування у даній справі, підлягають дослідженню судом та мають бути вирішені судами шляхом надання оцінки умовам договору у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами (банківськими виписками, меморіальними ордерами, платіжними дорученнями, розрахунком заборгованості, поданим позивачем, тощо).

Крім того відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України в редакції, чинній на момент винесення судових рішень, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

В силу ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 47 ГПК України в редакції, чинній на момент винесення судових рішень, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Висновки судів про недоведеність суми боргу суперечать встановленим судами обставинам, зокрема, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції встановили факт наявності правовідносин між ПАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Рені-Лайн", між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк", та між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Рені-Лайн".

Також судами встановлено, що на підставі договору застави майнових прав від 12.02.2015р., який в подальшому визнано недійсним, між ПАТ "Авант-Банк" ТОВ "Рені-Лайн" укладалися до кредитного договору № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р. додаткові договори, якими встановлено розмір боргу, процентів, що підлягають оплаті, процедуру та умови повернення позичальником кредитної заборгованості, нарахування процентів, графік зниження максимального ліміту кредитної лінії.

Також встановили, що відповідач сплатив ПАТ "Авант-Банк" кредитну заборгованість за кредитним договором №07/26/07-КЛТ в сумі 430 000 дол. США та 8 324,84 дол. США. відсотків. Відповідно до довідки 06.01.2016р. №16 ПАТ "Авант-Банк" заборгованість відповідача перед ПАТ "Авант-Банк" відсутня.

Судам слід врахувати всі обставини справи в комплексі, та дослідивши всі наявні в справі матеріали, надати їм належну оцінку.

Верховний Суд дійшов висновку, що господарські суди попередніх інстанцій використали не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи в частині встановлення наявності чи відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р.

Враховуючи викладене, постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними і обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 300 ГПК України Верховний Суд розглядає справи за правилами перегляду судових рішень у касаційному порядку, тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з'ясувати дійсні обставини справи перешкоджає ухвалити нове рішення, а тому справу слід передати на новий розгляд суду першої інстанції.

8. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги та дії, які повинен виконати суд першої інстанції при новому розгляді

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене вище, визначити суми основного боргу за кредитним договором № 07/26/07-КЛТ від 26.11.2007р., процентів та пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду та зазначеного позивачем максимального розміру нарахувань та пені, із врахуванням оцінки наданих до суду доказів, а саме - банківських виписок, меморіальних ордерів, платіжних доручень, тощо.

Суду слід перевірити доводи позивача щодо наявності в матеріалах справи доказів, які підтверджують заборгованість та визнання такої заборгованості відповідачем.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню підлягає частково, а справа має бути передана на новий розгляд, згідно ст. 129 ГПК України, розподіл судових витрат у справі, у тому числі і сум судового збору за подання скарги про перегляд рішення в касаційному порядку, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 11.05.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.09.2017р. у справі № 916/2955/14 скасувати. Справу № 916/2955/14 передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І.В. Ткач