ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р. Справа № 914/2602/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

Секретар судового засідання Мазепа Н.В.

з участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Холдінг, б/н від 23.02.2018р. (вх. № 01-05/734/18 від 01.03.18)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.02.2018р. (суддя Ділай У.І.) про залишення позову без розгляду

у справі № 914/2602/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Холдинг, м.Львів

про: стягнення заборгованості в розмірі 4 307 809 075,77 грн. згідно кредитного договору № 4И16122Г від 17.11.2016р.

В С Т А Н О В И В :

13.12.2017 року на адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Холдинг про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2018р. у справі № 914/2602/17 позов залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.02.2018р. у справі № 914/2602/17, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема, ухвалу Господарського суду Львівської області у справі № 914/2602/17 від 08.02.2018р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що суд безпідставно здійснив посилання на лист № 20.1.0.0017-167753 від 04.01.2018 року від позивача в якому зазначено, що 27.11.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило до господарського суду Львівської області лист від 24.11.2017 року № Е.65.0.0.0/3-146173, яким повідомлено про фіктивність даного позову, оскільки дані підстави нічим не підтверджуються. Крім того, наявність даного листа свідчити про те, що позивач знав про розгляд даної справи, а не прибуття в судові засідання та не подання доказів це право сторони, яким позивач не скористався, а відтак в суду першої інстанції були всі законні підстави для розгляду справи. Крім того, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази виклику з визнанням судом обовязкової явки позивача. Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов про стягнення заборгованості без розгляду за відсутності на те правових підстав.

В судове засідання 02.04.2018 року прибув представник відповідача, який надав пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Позивач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив.

Необхідно також зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З врахуванням вищенаведеного судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, який підтримав свою позицію, розглянувши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ТОВ "Імперія Холдинг" заборгованості за кредитним договором від 17.11.2016 подана до господарського суду через органи поштового зв'язку за підписом представника ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності № 52-19-К-О від 10.03.2017.

За змістом зазначеної довіреності провідний юрисконсульт Департаменту претензійно-позовної роботи ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_3 уповноважений представляти інтереси ПАТ КБ "Приватбанк", у тому числі в господарських судах, з наданням прав, передбачених законодавством для позивача, зокрема, передбачено право подавати, підписувати, висувати та підтримувати позови.

До позовної заяви ПАТ КБ "Приватбанк" додано докази направлення позову відповідачу, платіжні доручення від 18.10.2017 про сплату судового збору в загальному розмірі 240000,00 грн та засвідчену копію кредитного договору №4И16122Г .

Ухвалою суду від 18.12.2017р. відкрите провадження у справі та призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 25.01.2018р. та зобовязано позивача надати суду оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи, для огляду; докази на підтвердження належності цифрового підпису ОСОБА_4; докази видачі кредиту. Явка була визначена обовязковою.

ПАТ КБ "ПриватБанк" вимоги ухвали господарського суду не виконані, витребувані документи не надані.

19.01.2018р. від відповідача надійшов до суду зустрічний позов про визнання недійсними умов договору.

Ухвалою від 24.01.2018р. зустрічний позов б/н від 18.01.2018р. Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Холдинг до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк визнання недійсними умов кредитного договору №4И16122Г від 17.11.2016р. залишено без руху та зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Імперія Холдинг в строк до 08.02.2018р. через відділ діловодства суду надати: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ухвалою від 25.01.2018р. розгляд справи відкладено на 08.02.2018р. та зобовязано виконати вимоги позивача ухвали суду від 18.12.2017 року.

05.02.2018р. ТзОВ Імперія Холдинг подало до суду заяву про виправлення встановлених судом недоліків в позовній заяві.

Позивач в судове засідання 08.02.2018р. повторно явки уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи рекомендованим листом.

Ухвалою від 08.02.2018р. позов ПАТ КБ Приватбанк залишено без розгляду з підстав не надання витребуваних доказів та повторної неявки повноважного представника в судові засідання (явка визначена судом обовязковою).

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Як уже було вищенаведено, ухвалою суду від 18.12.2017р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в підготовчому судовому засіданні на 25.01.2018р. та зобовязано позивача надати суду оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи, для огляду; докази на підтвердження належності цифрового підпису ОСОБА_4; докази видачі кредиту. Явка була визначена обовязковою.

12.01.2018р. до суду надійшов лист №20.1.0.0017-167753 від 04.01.2018р. (вх. №52/18) від позивача, в якому зазначено, що 27.11.2017р. ПАТ КБ Приватбанк направлено до господарського суду Львівської області лист від 24.11.2017р. №Е.65.0.0.0/3-146173, яким повідомлено про фіктивність даного позову та про те, що банком подано заяву до правоохоронних органів, внаслідок чого порушено кримінальне провадження за номером в ЄРДР 0004019.

Згідно із ст.73, ч.1 ст.74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Вимоги до письмових доказів містяться у нормах ст.ст.91, 92 ГПК України, а саме: письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Оригінали письмових доказів зберігаються у суді в матеріалах справи. За заявою особи, яка надала суду оригінал письмового доказу, суд повертає оригінал доказу цій особі після його дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання судовим рішенням законної сили. У матеріалах справи залишається засвідчена суддею копія письмового доказу або витяг з нього.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги ухвал суду від 18.12.2017р. та від 25.01.2018р., витребуваних доказів не надав, явку уповноваженого представника не забезпечив. Позивачем вчинення відповідних процесуальних дій зроблено не було.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З урахуванням приписів п.1 ч.4 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.02.2018р. в справі за номером 914/2602/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Холдінг, б/н від 23.02.2018р. - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду в порядку встановленого ст.ст.287,288 ГПК України.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Желік М.Б.