ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/171/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П.Я. , секретар судового засідання Кричовський Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Михнюк Марії Іванівни, АДРЕСА_1

до відповідача: Департамент освіти і науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вул. Степана Бандери, буд.10 Г,м. Івано-Франківськ,76000

про стягнення заборгованості в сумі 118735 грн 45 к.

за участю:

від позивача: Михнюк М.І., виписка з ЄДРПОУ від 14.08.14. паспорт серії НОМЕР_2

від відповідача: Мазурик О.Д., довіреність №69/48-16/14 в від 18.01.18

ВСТАНОВИВ:

фізична особа-підприємець Михнюк Марія Іванівна звернулась до господарського суду з позовом до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення 118735грн45к. заборгованості.

Ухвалою суду від 06.03.18 позовну заяву б/н та б/д (вх.№3167/18 від 05.03.18) залишено без руху.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою суду від 06.03.18 строк, відтак ухвалою суду від 15.03.18 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.04.18.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, вказуючи при цьому на неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань в частині здійснення розрахунків за надані послуги.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вих.№527/48-16/14в від 11.04.18 (вх.№5700/18 від 11.04.18.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступні

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.05.17 між позивачем та відповідачем укладений договір №39/17/325 про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів за бюджетні кошти, згідно якого позивач зобов"язався надавати відповідачу послуги з організації гарячого харчування учнів загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 10, а відповідач, в свою чергу, - прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.4.3. та п.4.4 договору замовник/відповідач зобов'язався здійснити оплату за надані послуги з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів з моменту подання замовнику акта про надання послуг. Ати про надання послуг подаються замовнику з 20 числа поточного місяця по 19 число наступного місяця.

Крім того, 10.05.17 між сторонами у справі укладено договір позички №21/17/11, за умовами якого відповідач (за договором-позичкодавець) зобов"язався передати позивачу ( за договором- користувачу) у безоплатне користування на обумовлений даним договором строк майно (приміщення шкільної їдальні разом із технологічним обладнанням харчоблоку) для організації гарячого харчування учнів у навчальному закладі.

В подальшому між сторонами у справі укладено додаткові угоди №1 від 31.07.17, №2 від 26.12.2017 та №3 від 28.12.17 про внесення змін до договору про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів за бюджетні кошти № 39/17/325 від 10.05.2017 та додаткову угоду № 1 від 28.12.2017 про внесення змін до договору позички № 21/17/11 від 10.05.2017.

В період з грудня 2017 по лютий 2018 років позивачем надавались послуги з організації гарячого харчування учнів на загальну суму 118735,45грн., що підтверджується відповідними актами, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

В порушення прийнятих на себе договірних зобов"язань, відповідачем не сплачено позивачу вартість наданих послуг. Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується актом звірки розрахунків від 09.02.18 та визнається відповідачем.

20.02.2018 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №2, яка залишена відповідачем без належного реагування.

Доказів погашення заборгованості на спірну суму відповідачем суду не подано.

При вирішенні даного спору судом здійснено наступні

ВИСНОВКИ:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Договір про закупівлю послуг з організації гарячого харчування учнів за бюджетні кошти № 39/17/325 від 10.05.2017, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наведені правові норми суд констатує, що спірний договір є договором про надання послуг, відтак до нього застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.4.3. та п.4.4 договору замовник/відповідач зобов'язався здійснити оплату за надані послуги з відтермінуванням платежу на 30 календарних днів з моменту подання замовнику акта про надання послуг. Ати про надання послуг подаються замовнику з 20 числа поточного місяця по 19 число наступного місяця.

В силу положень ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

В силу п.2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

У відповідності до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, з огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем прийнятих на себе договірних зобов"язань, беручи до уваги визнання позову відповідачем, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 118735грн45к. є обгрунтованими, відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у відповідності до п.2ч.1ст.129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, судом встановлено, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1800,00грн. у той час, коли за подання даної позовної заяви позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 1781,02грн. Водночас, за приписами п.1ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. З огляду на відсутність клопотання позивача щодо повернення зайво сплаченого судового збору, у суду відсутні підстави для вчинення відповідної процесуальної дії.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 129, 129-1 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 203, Цивільного кодексу України, ст.179 Господарського кодексу України, ст.ст. 73, 74, 86, 129, 165, 178, 202, 216, 232, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов фізичної особи-підприємця Михнюк Марії Іванівни до Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради про стягнення 118735грн45к. заборгованості.

Стягнути з Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради (вул.Степана Бандери, 10-Г, м. Івано-Франківськ,76014, ) на користь фізичної особи-підприємця Михнюк Марії Іванівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 118735,45(сто вісімнадцять тисяч сімсот тридцять п"ять гривень сорок п"ять копійок) та 1781,02 (одну тисячу сімсот вісімдесят одну гривню дві копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.04.2018

Суддя Матуляк П.Я.