КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р. м. Київ Справа№ 910/16450/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 02.04.2018 року по справі №910/16450/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017, повний текст якого складено та підписано 23.11.2017

у справі № 910/16450/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім"

про стягнення 52 497,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (надалі - відповідач) про стягнення 52 497,41 грн. боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати вартості спожитих комунальних послуг з централізованого опалення за спірний період з 01.07.2015 по 01.07.2016 згідно умов Договору №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 року. З цих підстав, позивач просив господарський суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь: « 52 497,41 грн. - боргу за комунальні послуги з централізованого опалення» та 1600,00 грн. - судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2017, повний текст якого складено та підписано 23.11.2017, у справі № 910/16450/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 52 497 (п'ятдесят дві тисячі чотириста дев'яносто сім) грн. 41 коп. - боргу за комунальні послуги з централізованого опалення, 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. - судового збору.

Задовольняючи позов про стягнення боргу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи свої вимоги. Місцевим господарським судом встановлено, що з наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, в період з 01.07.2015р. по 01.07.2016р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив вартість спожитих послуг, в зв'язку з чим має борг в розмірі 52 497,41 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не прийняв до уваги надане відповідачем на підтвердження факту сплати боргу в розмірі 52 497,41 грн. платіжне доручення №24 від 20.02.2017 року на суму 52 497,41 грн. Вказане платіжне доручення судом визнано неналежним доказом оплати заборгованості саме за Договором №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 року за період з 01.07.2015р. по 01.07.2016р., оскільки, за оцінкою суду, з цього платіжного доручення не можливо ідентифікувати призначення платежу, так як у ньому зазначено "оплата за централізоване постачання гарячої води (борг)", однак плата по якому договору та за який період не вказана.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 та прийняти нове судове рішення по справі, яким у позові відмовити, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, у доводах апеляційного оскарження відповідач наголосив на тому, що місцевим господарським судом безпідставно не взято до уваги надане на підтвердження факту сплати заборгованості за Договором №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 в розмірі 52 497,41 грн. платіжне доручення №24 від 20.02.2017 року на вказану суму.

15.12.2017 набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018 поновлено Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 у справі № 910/16450/17, ухвалено розгляд апеляційної скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 у справі № 910/16450/17 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено Публічному акціонерному товариству "Київенерго" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 у справі № 910/16450/17.

В подальшому, колегія суддів, вивчивши матеріали справи, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, дійшла висновку призначити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та викликом їх до судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 у справі № 910/16450/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів: Станіка С.Р., Разіної Т.І., призначено справу №910/16450/17 до розгляду на 02.04.2018 року о 10 год. 20 хв., викликано сторін у справі №910/16450/17 у судове засідання та визнано їх явку обов'язковою. Зобов'язано сторін в строк до 27.03.2017 провести звірку взаєморозрахунків по заявленому основному боргу за заявлений позивачем спірний борговий період з 01.07.2015 по 01.07.2016 згідно договору №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 року, що є предметом даної справи, про що скласти двосторонній акт. Зобов'язано позивача в строк до 27.03.2017 надати письмові пояснення стосовно його посилання у розрахунку, що міститься у матеріалах справи на а/с 75, на сплату відповідачем боргу у сумі 52 497,41 грн. з призначенням платежу "оплата за централізоване постачання гарячої води (борг). ПДВ-8749,57.", зазначивши при цьому, по якому договору зараховано вказані кошти, за який період їх зараховано, тощо, надавши відповідні докази такого зарахування. Зобов'язано сторін в строк до 27.03.2017 надати письмові пояснення стосовно наявності та терміну дії двох договорів про надання послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених між Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" за ідентичною адресою 02140, м. Київ, вул. М.Гришка, буд 10 (будинок житловий). (Зокрема у даній справі позов пред'явлено на договорі №00100 від 01.07.2015, а межах інших господарських справ №№910/3465/17, №910/20336/16 на договорі від 21.12.1998 №1310371).

Позивач у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

До судового засідання від 02.04.2018 сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не направили належним чином уповноважених на здійснення представництва представників. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи те, що сторони даної справи належним чином повідомленні про дату та час судового засідання, беручи до уваги те, що колегією суддів з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, було витребувано та надано сторонам можливість надати письмові пояснення згідно ухвали КАГС від 13.03.2018, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду судового рішення за наявними матеріалами справи без участі представників сторін.

З урахуванням приписів частини 1 статті 270 та частини 1 статті 252 ГПК України апеляційний розгляд здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей передбачених у Главі "Апеляційний розгляд". При цьому, до апеляційного розгляду застосовуються положення загального позовного провадження з питань, не врегульованих у Главах "Апеляційний розгляд" і "Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження".

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі по тексту - позивач, сторона 1) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (далі по тексту - відповідач, сторона 2) укладено Договір №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води (далі по тексту - Договір).

За умовами Договору (п. 1.1.) "Сторона 1" зобов'язується виробити та поставити "Стороні-2" послугу з централізованого постачання гарячої води у будинку, підключеному від центрального або індивідуального теплового пункту (надалі - ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі (у володінні, управлінні та/або користуванні) "Сторони 1" (надалі - ТП), а "Сторона 2" зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов викладених в цьому договорі.

Згідно з п. 1.3. Договору характеристика об'єкта, якому надається послуга з централізованого постачання гарячої води:

- адреса об'єкта на який здійснюється постачання послуги з централізованого постачання гарячої води: вул. М. Гришка, буд. 10 (будинок житловий);

- тип (ІТП або ЦТП) та адреса ТП, від якого підключена система постачання гарячої води об'єкта: СТВП 36, просп. Григоренка, 36-в;

- інші характеристики об'єкта, якому надається послуга з централізованого постачання гарячої води зазначені у Додатку 1 до цього Договору.

Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що тарифи на послугу з централізованого постачання гарячої води у м3 визначається за показаннями засобів обліку послуги з централізованого постачання гарячої води, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (надалі -засобів обліку) та встановлені на межі розподілу балансової належності та експлуатаційної відповідальності Сторін.

У відповідності до п. 2.2.1 визначено, що тарифи на послуги централізованого постачання гарячої води встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (Постанови НКРЕКП від 31.03.2015 №1169 у редакції постанови НКРЕКП від 30.04.2015 №1542, від 30.04.2015 №1543). На момент укладення цього Договору тарифи на послугу з централізованого постачання гарячої води становлять для потреб:

- бюджетних установ - 68,54 грн/м3 (без ПДВ);

- категорія споживачів «інші» (крім населення) - 68,54 грн/м3 (без ПДВ);

управителів багатоквартирних будинків:

- за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання - 32,32 грн/м3 (без ПДВ);

- за відсутності рушникосушильників - 29,95 грн/м3 (без ПДВ);

релігійних установ - 41,67 грн/м3 (без ПДВ).

Відповідно до п. 2.2.3. Договору "Сторона 2" щомісячно, з 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отримує в РТМ СВП "Київські теп лові мережі" за територіальною ознакою:

- рахунок-фактуру із зазначенням величини фактично спожитої послуги з централізованого постачання гарячої води, визначеної в м3, та її вартості за розрахунковий період (місяць), за кожною тарифною групою окремо;

- акт приймання-передавання послуги з централізованого постачання гарячої води.

Згідно з п. 2.2.4. Договору "Сторона 2" забезпечує своєчасну, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату за послугу з централізованого постачання гарячої води на рахунок із спеціальним режимом використання "Сторони 1" за кожною тарифною групою окремо:

- для бюджетних установ: №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київгаз).

- для бюджетних установ: №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київоблгаз).

- для категорії споживачів "інші": №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київгаз).

- для категорії споживачів "інші": № 01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київоблгаз).

- для релігійних організацій: №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київгаз).

- для релігійних організацій: №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ "Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київоблгаз).

- для управителів багатоквартирних будинків: №01 ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", в АТ"Ощадбанк" м. Київ та Київської області, МФО 322669 (для мережі Київгаз).

Укладений між сторонами договір є договором енергопостачання.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В обґрунтуванні позову, ПАТ «Київнерго» зазначило, що на виконання умов Договору позивач за період з 01.07.2015 року по 01.07.2016 року надав відповідачу, а відповідач прийняв комунальні послуги з централізованого опалення на загальну суму 52 497,41 грн. Однак, внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманих послуг з централізованого опалення, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 52 497,41 грн. Згідно розрахунку позовних вимог по основному боргу по послузі централізованого постачання гарячої води на а/с 13, позивачем визначено спірний період з 01.07.2015 року по 01.07.2016 року та зазначено, що станом на травень 2017 року борг у сумі 52 497,41 грн. не сплачено.

В свою чергу, відповідач не заперечував надання комунальних послуг згідно Договору №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 року у спірний період з 01.07.2015 року по 01.07.2016 року, однак, посилаючись на платіжне доручення №24 від 20.02.2017 року, у своєму відзиві на позов наголосив, що вказаний борг, який є предметом даного позову у розмірі 52 497,41 грн. ним сплачено.

Як слідує з матеріалів справи, суд першої інстанції, з огляду на наведені обставини, ухвалою від 17.10.2017 витребував у позивача - Публічного акціонерного товариства "Київенерго" належні та допустимі докази на підтвердження зарахування суми коштів у розмірі 52 497,41 грн. як оплату боргу за централізоване постачання гарячої води за договором №00100 від 01.07.2015 року відповідно до платіжного доручення №24 від 20.02.2017 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 17.10.2017 року Публічним акціонерним товариством "Київенерго" не виконані, у зв'язку із чим, ухвалою від 25.10.2017 місцевий господарський суд повторно витребував у Публічного акціонерного товариства "Київенерго" належні та допустимі докази на підтвердження зарахування суми коштів у розмірі 52 497,41 грн. як оплату боргу за договором №00100 від 01.07.2015 року відповідно до платіжного доручення №24 від 20.02.2017 року.

З огляду на наведені вимоги суду, позивачем надано до матеріалів справи довідку про надходження коштів за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води згідно договору №00100 від 01.07.2015 (а/с 74) у якій зазначено «сальдо на кінець розрахункового періоду, грн., ПДВ,» липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року - 52 497,41 грн.

Також надано довідку про надходження коштів за спожиту теплову енергію згідно договору №1310371 від 21.12.1998 (а/с 75) за період лютий 2017 по квітень 2017 року.

Вказана довідка містить розгорнуту інформацію, з якої вбачається наявність ще одного договору №1310371 від 21.12.1998 на постачання теплової енергії у гарячій воді, який за дослідженням колегії суддів, укладено між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" за ідентичною адресою, що і договір №00100 від 01.07.2015 на якому пред'явлено позов у даній справі - 02140, м. Київ, вул. М. Гришка, буд 10 (будинок житловий). Також у довідці зазначено про наявність судових рішень по стягненню боргу у справах №910/3465/17, №910/20336/16, що було пред'явлено на іншому договорі від 21.12.1998 №1310371.

Разом з тим, у довідці по договору №1310371 від 21.12.1998 серед інших розрахунків щодо залишку боргу ОСББ "Білий дім" перед позивачем відображена інформація про зарахування суми 52 497,41 грн. з призначенням платежу «оплата за централізоване постачання гарячої води (борг). ПДВ-8749,57».

Враховуючи вищенаведене, враховуючи наявність двох договорів укладених між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" за ідентичною адресою 02140, м. Київ, вул. М. Гришка, буд 10 (будинок житловий), з огляду на те, що відповідач наголосив на тому, що пред'явлений борг у сумі 52 497,41 грн. сплачено, колегія суддів, скориставшись своїми процесуальними повноваженнями, для правильного вирішення спору і з'ясування дійсних обставин справи дійшла висновку зобов'язати сторін надати додаткові пояснення та докази.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має право витребувати у сторін на підставі ст. 74 ГПК України усі необхідні докази для правильного вирішення спору і з'ясування дійсних обставин справи.

В даному випадку мова не йде про перекладення на суд обов'язку тягаря доказування, який покладений на сторони у справі, а йде про виконання процесуального обов'язку суду щодо витребування документів у разі недостатності поданих сторонами доказів. (Наведена правова позиція також викладена у постанові Верховного суду від 31.01.2018 № 910/12748/15).

Так, ухвалою КАГС від 13.03.2018 обов'язано сторін провести звірку взаєморозрахунків по заявленому основному боргу за заявлений позивачем спірний борговий період з 01.07.2015 по 01.07.2016 згідно договору №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015 року, що є предметом даної справи, про що скласти двосторонній акт. Зобов'язано позивача надати письмові пояснення стосовно його посилання у розрахунку, що міститься у матеріалах справи на а/с 75, на сплату відповідачем боргу у сумі 52 497,41 грн. з призначенням платежу "оплата за централізоване постачання гарячої води (борг). ПДВ-8749,57.", зазначивши при цьому, по якому договору зараховано вказані кошти, за який період їх зараховано, тощо, надавши відповідні докази такого зарахування. Зобов'язано сторін надати письмові пояснення стосовно наявності та терміну дії двох договорів про надання послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених між Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" за ідентичною адресою 02140, м. Київ, вул. М.Гришка, буд 10 (будинок житловий). (Зокрема у даній справі позов пред'явлено на договорі №00100 від 01.07.2015, а межах інших господарських справ №№910/3465/17, №910/20336/16 на договорі від 21.12.1998 №1310371).

Враховуючи вищенаведені вимоги суду, зокрема стосовно дії саме двох договорів на один об'єкт, позивачем інформації не надано, у договорі (№00100) така інформація також відсутня. Проте, позивач у відзиві на апеляційну скаргу пояснив, що «…між сторонами укладено два договори №00100 від 01.07.2015 - про надання послуг на постачання гарячої води (ГВП) та №1310371 від 21.12.1998 - на постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення (ЦО)».

В той же час, позивачем зазначено, що у спірний період по даній справі з 01.07.2015 по 01.07.2016 ним не здійснювались нарахування відповідачу по договору №1310371 від 21.12.1998. Позивачем у липні здійснено добір за п'ять днів червня 2015, оскільки п. 3 додатку №4 до договору №1310371 від 21.12.1998 визначено розрахунковий період з 25 числа поточного місяця по 25 число наступного місяця.

Також позивачем наголошено, що суму 52 497,41грн. відповідачем сплачено по договору №1310371 від 21.12.1998 на постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення (ЦО). За ствердженням позивача, з призначення платежу вбачається, що сплату було здійснено за «теплову енергію».

Як вже було зазначено, відповідачем не заперечено сам факт надання послуг на суму 52 497,41 грн., в той же час ним наголошено і те, що по Договору №00100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води від 01.07.2015, на якому пред'явлено позов у справі борг сплачено.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналогічна норма закріплена також у ст. 74 ГПК України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017.

За загальним правилом, обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вищенаведенні пояснення позивача визнає безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки по перше: у призначенні платіжного доручення від 20.02.2017 №24 на суму 52 497,41 грн., на яке відповідач посилається як на доказ сплати боргу у даній справі у призначенні платежу вказано "оплата за централізоване постачання гарячої води (борг). ПДВ-8749,57.", а не за «теплову енергію», як вказав позивач; по-друге сам позивач зазначив, що у спірний період по даній справі з 01.07.2015 по 01.07.2016 ним не здійснювались нарахування відповідачу по іншому договору №1310371 від 21.12.1998, а тому відповідно суперечливим є той факт, чому грошові кошти у сумі 52 497,41 грн. згідно довідки позивача зараховано по іншому договору №1310371 від 21.12.1998.

До того ж, якщо взяти до уваги пояснення позивача про те, що «…між сторонами укладено два договори №00100 від 01.07.2015 - про надання послуг на постачання гарячої води (ГВП) та №1310371 від 21.12.1998 - на постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення (ЦО)», то має місце той факт, що у призначенні платежу у платіжному дорученні від 20.02.2017 №24 на суму 52 497,41 грн. вказано саме «оплата за централізоване постачання гарячої води (борг)» (а не теплової енергії взагалі) постачання якої передбачено договором №00100 від 01.07.2015.

Таким чином, з огляду на викладене, безпідставними та недоведеними є посилання позивача на те, що спірний борг сплачено саме за теплову енергію і по іншому договору №1310371 від 21.12.1998. Зарахування коштів, сплачених населенням за гарячу воду, в рахунок погашення заборгованості за послуги «теплової енергії», як зазначено позивачем, за договором, суперечить нормам чинного законодавства.

В той же час, слід відмітити, що ні згадуваними договорами, ні нормами закону не передбачено права енергопостачальника на власний розсуд щодо зарахування грошових коштів, також і в яких у призначенні платежу зазначена неповна інформація про платіж, по іншому договору, за інші періоди, чи то в рахунок попереднього (іншого) боргу.

Також має місце і те, що розрахунок позовних вимог у справі, здійснений позивачем на суму 52 497,41 грн. (а/с 13) за спірний період з 01.07.2015 по 01.07.2016, з точністю співпадає сумі що вказана у платіжному дорученні від 20.02.2017 №24.

Також звертає на себе увагу, що у судовому рішенні у справі №910/3465/17, де розглянуто позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати теплової енергії на договорі №1310371 від 21.12.1998, названо спірний борговий період з 01.07.2015 по 01.02.2017, який охоплює період заявлений у даній справі з 01.07.2015 по 01.07.2016. В свою чергу, згідно п. 2.2.1. договору №1310371 від 21.12.1998 постачальник зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до цього договору. Відтак, з огляду на наведене, залишається не зрозумілим, наявність двох діючих договорів на постачання гарячої води на один і той же об'єкт. Однак, відповіді стосовно даного питання позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, за оцінкою колегії суддів, місцевим господарським судом неповно досліджено обставини, що мають значення для справи, а позивачем не доведено повною мірою обставини, на які він посилається, що призвело до прийняття помилкового рішення про задоволення позову.

Обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини, у даному випадку, виходячи із спірної ситуації яка виникла, тягар доказування покладено на позивача. Саме лише нечітко вказане призначення платежу чи неповна інформація у платіжному дорученні не може бути беззаперечною єдиною підставою для стягнення боргу з відповідача.

Інших доказів та доводів, які б спростовували посилання відповідача щодо сплати боргу саме по договору №00100 від 01.07.2015 позивачем не надано. Також не спростовують вище встановленого і посилання позивача на облікові картки по договору №1310371 від 21.12.1998, що приєднані до відзиву на апеляційну скаргу, у яких зазначено обсяги фактичного споживання теплової енергії (ОПАЛ). Надані облікові картки із показниками витрат теплової енергії, в свою чергу, ще раз підтверджують те, що платіж із призначенням за постачання гарячої води, не може зараховуватись за послуги опалення, що надаються за іншим договором.

Зважаючи на недоведеність належними доказами тих обставин, за якими позивач звернувся до суду з даним позовом та беручи до уваги те, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, враховуючи рівність сторін у процесі та свободу у поданні ними доказів, судова колегія дійшла до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. З огляду на встановлене, рішення суду першої інстанції у даній справі, яким позов задоволений, підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 1 ч.1, 2, 3 ст. 277 ГПК України.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 267-270, 273, 275, 277, 281-285 та розділом ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 по справі №910/16450/17 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва 08.11.2017 по справі №910/16450/17 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5; ) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (02140, м. Київ, вул. М.ГРИШКА, будинок 10; ) 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

3. Повернути матеріали справи №910/16450/17 до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 04.04.2018.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

С.Р. Станік