УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

04.04.2018Справа № 910/3928/18

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рустам», м. Київ

про визнання кредитором та іпотекодержателем, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рустам» про:

- визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» кредитором за кредитним договором №19К-Н від 21.01.2011, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» на суму у розмірі 3 000,00 грн.;

- визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» іпотекодержателем за іпотечним договором, серія та номер 77, посвідчений 21.01.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуд Л.М., який укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рустам» на суму у розмірі 3 000,00 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 246 Цивільного кодексу України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Як вбачається з поданої до суду позовної заяви, остання підписана ОСОБА_2, який зазначений як представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» за довіреністю.

Однак, матеріали позовної заяви не містять копії довіреності або будь-якого іншого документу, який би підтверджував наявність у ОСОБА_2 повноважень здійснювати представництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» у суді, зокрема, наявності права підписувати позовну заяву від імені вказаного господарського товариства.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, подана позовна заява від 29.03.2018, яка подана до суду 02.04.2018, підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно з цим, судом також прийнято до уваги, що 29.03.2018 Господарським судом міста Києва було зареєстровано аналогічну позовну заяву від 29.03.2018, подану від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу», яку також було повернуто ухвалою суду від 03.04.2018 за №910/3797/18 на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

У даному випадку судом враховано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом.

Разом з цим, господарський суд наголошує, що однією з засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відтак, судом встановлено, що заявником було подано суду декілька позовів до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що окрім довіреності, яка б підтверджувала повноваження представника, до позовної заяви також не додано ані доказів сплати судового збору, ані доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу.

Враховуючи наведене, за висновками суду, наявні підстави для визнання вказаних дій зловживанням процесуальними правами, що є окремою підставою для повернення позовної заяви відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, п. 1 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву від 29.03.2018, подану до суду від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку інвестицій і бізнесу» 02.04.2018, і додані до неї документи повернути заявнику.

Додаток: позовна заява від 29.03.2018 з доданими до неї документами на 52 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її підписання.

Відповідно до пункту 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Князьков