ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2018 Справа № 905/2202/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Чорненької І.К., Величко Н.В., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», м. Васильків, Київська область

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 595 242 грн. 19 коп., з яких: 313 862 грн. 40 коп. основна заборгованість, 57 122 грн. 96 коп. пеня, 24 326 грн. 49 коп. 3% річних, 199 930 грн. 34 коп. інфляційні витрати.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився;

від відповідача: представник не зявився;

від третьої особи: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ч.3 ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.04.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ», м. Васильків, Київська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 595 242 грн. 19 коп., з яких: 313 862 грн. 40 коп. основна заборгованість, 57 122 грн. 96 коп. пеня, 24 326 грн. 49 коп. 3% річних, 199 930 грн. 34 коп. інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору підряду №2-116 від 05.11.2013р. в частині повної та своєчасної оплати фактично виконаних робіт, внаслідок чого виникли підстави для стягнення суми основного боргу, нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 11, 15, 16, 838, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 25.09.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №905/2202/17.

31.10.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надійшло клопотання за вих.№01.3/2613 від 30.10.2017р. про витребування від позивача наступних документів: 1) які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати виконаних робіт на підставі договору №2-113 від 05.11.2013р.; 2) обґрунтований розрахунок сум, що стягується; 3) опис вкладення поштового відправлення з підписом працівника поштового звязку, відбитком календарного штемпеля та номером поштового відправлення та касовий чек до нього, що підтверджують направлення позовної заяви на адресу відповідача.

Ухвалою від 02.11.2017р. господарським судом Донецької області відкладено вирішення питання щодо зазначеного клопотання відповідача за вих. .№01.3/2613 від 30.10.2017р. про витребування вищезазначених документів; у звязку з задоволенням відповідного клопотання позивача, продовжено строк розгляду спору на 15 днів; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області та відкладено розгляд справи на 27.11.2017р.

27.11.2017р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення б/н, б/д, у яких останній, зокрема, зазначає, що роботи за актом виконаних робіт на суму 313 862,40 грн. виконувались у листопаді та грудні 2013р., та у 2014р., після фактично виконаних робіт, був підготовлений сам акт виконаних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на загальну суму 313 862,40 грн., після чого, зазначені документи були направлені на адресу відповідача для їх погодження та підписання. При цьому, позивач посилається також на те, що 12.05.2014р. за результатами перевірки державних закупівель Служби автомобільних доріг в Донецькій області за період з 01.01.2011р. по 01.03.2014р. складено відповідний Акт контрольного обміру, обсягів виконаних робіт за договором підряду №2-116 від 05.11.2013р. на загальну суму 14 365 251,60 грн., яким, на думку позивача, встановлено не тільки фактичне виконання обсягів виконаних робіт за договором підряду №2-116 від 05.11.2013р., а і факт підписання завізованих представниками Служби автомобільних доріг у Донецькій області актів виконаних робіт за договором.

27.11.2017р. від відповідача до суду надійшов відзив б/н від 24.11.2017р. на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що:

- зазначена дата підписання акту виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт та витрат « 30.12.2014р.» не відповідає дійсності, оскільки: обсяги робіт за зазначеними документами не приймались, так як обєкт робіт знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що фактично унеможливлює прийняття будь-яких робіт. Крім того, зазначені акт та довідка не могли бути підписані ОСОБА_1, оскільки останній на підставі особистої заяви від 27.03.2014р. був звільнений зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області 28.03.2014р. за власним бажанням; ОСОБА_2 (другий підписант спірних документів) була звільнена зі штату підприємства відповідача 15.12.2014р., відповідно до Наказу №60-К від 15.12.2014р., що також унеможливлює підписання останньою документів, наданих суду;

- акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка по вартість будівельних робіт та витрати на суму 313 862,40 грн. в органах казначейства не реєструвались, платіжні доручення на оплату не направлялись, в бухгалтерському обліку відповідача заборгованість перед ТОВ «ПДБК» на суму 313 862,40 грн. відсутня;

- з 01.12.2014р. місцезнаходження відповідача - м.Красноармійськ Донецької області, у звязку з чим здійснено заміну печатки підприємства, на теперішній час та станом на 30.12.2014р. печатка підприємства має вказівку на м.Краматорськ Донецької області, що не відповідає відбитку печатки, який містять представлені позивачем первинні документи. Разом з цим, відповідачем підкреслено відсутність печатки позивача на копіях первинних документів, предявлених до суду, що, за висновками Служби автомобільних доріг у Донецькій області, додатково може свідчити про недійсність предявлених суду первинних документів з приймання робіт.

27.11.2017р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення б/н,б/д, у яких останній зазначає про помилкове посилання в прохальній частині позовної заяви на договір №2-113 та просить суд вважати посилання в прохальній частині позовної заяви на договір №2-113 опискою, яка не змінює предмет позовну. При цьому, позивач зазначає, що предмет позову, розрахунок позовних вимог, всі додатки до позовної заяви стосуються саме договору підряду №2-116 від 05.11.2013р.

Ухвалою від 27.11.2017р. господарським судом Донецької області було зобовязано директорів та головних бухгалтерів ТОВ «ПДБК» та Служби автомобільних доріг у Донецькій області зявитися у судове засідання, призначене на 07.12.2017р., проте вимоги ухвали суду виконані не були.

При цьому, 09.12.2017р. від відповідача (начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області) надійшли письмові пояснення за вих.№01.3-2948 від 04.12.2017р., у яких останній, на виконання вимог ухвали суду від 27.11.2017р., зазначає, зокрема, що акт приймання виконаних будівельних робіт до договору підряду №2-116 від 05.11.2013р. ним не підписувався, а тому йому невідомі обставини щодо наявності відбитка печатки відповідача з зазначенням місцезнаходженням м.Донецьк на вказаному акті, в той час як з 01.12.2014р. Служба автомобільних доріг знаходилась у м. Красноармійськ Донецької області та мала печатку з зазначенням місцезнаходження м. Красноармійськ.

09.12.2017р. від відповідача, а саме головного бухгалтера Служби автомобільних доріг у Донецькій області надійшли письмові пояснення за вих.№02-2962 від 05.12.2017р., у яких остання, на виконання вимог ухвали суду від 27.11.2017р. зазначає, що працює на посаді головного бухгалтера з 24.04.2017р., з огляду на що їй невідомі обставини наявності відбитка печатки Служби автомобільних доріг у Донецькій області на спірному акті виконаних робіт.

07.12.2017р. через офіційну електронну пошту суду від третьої особи надійшов лист за вих.№07.2-17/3496 від 06.12.2017р. про надання інформації на виконання ухвали суду від 27.11.2017р., у якому остання повідомляє, що за договором №2-116 від 05.11.2013р. зобовязання реєструвалися в органі Казначейства у 2013 році на суму 313 862,40 грн., в межах затверджених у Плані використання бюджетних призначень по спеціальному фонду бюджету, які по закінченню бюджетних років були зняті з обліку. Протягом 2015-2016 років зобовязання за даним договором не реєструвалися. Стосовно підтвердження наявності в казначейському обліку бюджетної заборгованості у Служби перед позивачем по даному договору, третя особа зазначає, що згідно Порядку складання фінансової, бюджетної та іншої звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012р. №44, усі розрахунки одержувачами бюджетних коштів на кінець звітного року мають бути завершені в межах бюджетних асигнувань, відповідно обсяги дебіторської та кредиторської заборгованості на звітну дату ними в формах бюджетної звітності не відображаються. Таким чином, враховуючи, що Служба автомобільних доріг у Донецькій області є одержувачем бюджетних коштів, інформація щодо заборгованості в органі казначейства відсутня, заборгованість минулих років враховує у своєму обліку Служба автомобільних доріг у Донецькій області.

07.12.2017р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення б/н, б/д, у яких останній зазначає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки додатковими угодами від жовтня 2015р. та 31.12.2015р., відповідачем визнано існування боргу та факт виконання робіт у 2014 році, а Постановою КМУ від 30.09.2015р. №805 «Деякі питання використання у 2015-2017р. коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» не тільки визнано існування боргу, а і затверджено обсяг його фінансування.

Ухвалою суду від 07.12.2017р. господарським судом Донецької області відкладено розгляд справи з метою визначення колегіального складу суду.

За результатами автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.12.2017р. було призначено судову колегію у складі: Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Чорненької І.К., Тарапати С.С.

Ухвалою суду від 07.12.2017р. господарським судом Донецької області було призначено справу до розгляду на 18.01.2018р.

12.12.2017р. від третьої особи через канцелярію суду надійшов аналогічний за змістом лист за вих.№07.2-17/3496 від 06.12.2017р.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16.01.2018р. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення за вих.№01.3-80 від 15.01.2018р., у яких останній, зокрема, просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог предявлених позивачем.

Ухвалою суду від 18.01.2018р. господарським судом Донецької області визначено розгляд справи № 905/2202/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.02.2018р.

15.02.2018р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.02.2018р., у звязку з задоволенням відповідного клопотання відповідача, господарським судом продовжено строк розгляду спору на стадії підготовчого провадження на 30 днів, до 17.04.2018р. та відкладено підготовче судове засідання на 14.03.2018р.

14.03.2018р. від відповідача через офіційну електронну пошту суду надійшли заперечення за вих.№01.3-461 від 12.03.2018р. щодо відповіді на відзив, в порядку ст. 167,184 ГПК України.

Ухвалою від 14.03.2018р. господарським судом Донецької області відкладено підготовче засідання на 22.03.2018р.

22.03.2018р. від позивача через офіційну електронну пошту суду надійшли пояснення, які фактично є клопотанням про долучення документів до матеріалів справи, а саме копії опису вкладення в цінний лист на імя відповідача, а саме Вимоги №06/04 щодо сплати заборгованості за договором підряду №2-116 від 05.11.2013р.

22.03.2018р. у звязку з відрядженням судді Тарапати С.С. за результатами автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.03.2018р.було призначено колегію складу суду у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Чорненької І.К., Величко Н.В. за справою 905/2202/17.

Ухвалою суду від 22.03.2018р., господарським судом Донецької області закрито підготовче провадження у справі №905/2202/17 та призначено розгляд справи по суті на 02.04.2018р.

Представник позивача у судових засіданнях 10.10.2017р., 02.11.2017р., 27.11.2017р. та 07.12.2017р., позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору підряду №2-116 від 05.11.2013р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Представник відповідача, у свою чергу, у судових засіданнях, 02.11.2017р., 27.11.2017р. та 15.02.2018р. заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у наданих до суду відзиві на позовну заяву та запереченнях щодо відповіді на відзив.

Третя особа про дату, час та місце судових засідань була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (далі - підрядник) був укладений договір підряду № 2-116 від 05.11.2013 року (далі за текстом Договір), за умовами якого підрядник бере на себе зобовязання за завданням замовника своїми силами і засобами, на власний ризик виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна) (далі обєкт) відповідно до затвердженої кошторисної документації та в обумовлений цим договором термін, а замовник - прийняти закінчений поточним середнім ремонтом обєкт і сплатити вартість виконаних послуг.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що договірна ціна робіт, виконання яких доручається підряднику, становить 313 862,40 грн., у тому числі ПДВ 52 310,40 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору, замовник зобовязаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в); передати підряднику затверджену кошторисну документацію; негайно повідомити про виявлені недоліки в роботі.

За умовами п. 4.2.3. договору замовник, зокрема, має право повернути акт прийняття виконаних робіт підряднику без здійснення оплати у разі неналежного оформлення документів.

За приписами п. 4.3. договору, підрядник зобовязаний, зокрема, забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим договором; забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам цього договору.

Відповідно до п.12.1. Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в).

Згідно з п.12.2, п.12.3. договору, до акта приймання виконаних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф.КБ-3). Оплата виконаних робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

При затримці термінів перерахування платежів за виконані роботи з вини замовника, він сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1 % від договірної ціни робіт за кожний день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який сплачується пеня (п.14.7. договору).

Відповідно до п.17.1. Договору, останній діє до 31.12.2014р.

30.12.2013р. сторонами підписано додаткову угоду до договору підряду №2-116 від 30.12.2013р., відповідно до якої, у звязку із затримкою фінансування послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна), сторонами погоджено внести зміни до п.3.1. та п.17.1. Договору, а саме, останні викладено у наступній редакції: « 3.1 Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання договору і забезпечує їх завершення до 31 грудня 2014 року», « 17.1. Цей договір діє до 31.12.2014 року».

31.12.2015р. сторонами підписано додаткову угоду до договору підряду №2-116 від 30.12.2013р., відповідно до якої, у звязку із затримкою фінансування у 2015р. послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна), сторонами погоджено внести зміни до п.3.1. та п.17.1. Договору, а саме, останні викладено у наступній редакції: « 3.1 Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 10 (десяти) днів з моменту підписання договору і забезпечує їх завершення до 31 грудня 2016 року», « 17.1. Цей договір діє до 31.12.2016 року».

Додатковою угодою б/н, б/д до договору підряду №2-116 від 05.11.2013р., сторонами узгоджено, що на підставі змін до Постанови КМУ від 17.06.2015р. №498, затверджених Постановою КМУ від 30.09.2015р. №805 «Деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг», визначено обсяг фінансування послуг з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна) по договору №2-116 від 05.11.2013р. у сумі 313 862,40 грн. з ПДВ.

Договір підряду №2-116 від 05.11.2013 та додаткові угоди до нього підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

В підтвердження виконання робіт з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна) відповідно до умов договору підряду №2-116 від 05.11.2013р. позивачем надано акт б/н, б/д приймання виконаних будівельних робіт на суму 313 862,40 грн.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на суму 313 862,40 грн.

Акт приймання будівельних робіт та довідка про вартість виконаних робіт підписані сторонами та не містять будь-яких заперечень відповідача стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості, що свідчить про прийняття відповідачем виконаних робіт на загальну суму 313 862,40 грн.

Проте, відповідачем оплата за виконані роботі не була здійснена, що стало підставою для звернення ТОВ «ПДБК» до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення боргу в сумі 313 862,40 грн. та нарахованих на неї сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Проаналізувавши укладений сторонами договір підряду №2-116 від 05.11.2013р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Позивач виконав своє зобовязання з поточного ремонту середнього автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна) відповідно до умов договору підряду №2-116 від 05.11.2013р., що підтверджується підписаним без заперечень актом приймання виконаних робіт на суму 313 862,40 грн.

Факт виконання позивачем робіт за умовами договору №2-116 від 05.11.2013р. визнаний в тому числі постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання використання у 2015-2017 роках коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг» №498 від 17.06.2015, якою, зокрема, встановлено перелік обєктів будівництва, реконструкції, капітального та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного і місцевого значення, роботи на яких виконано у 2010-2014 роках, та обсяги їх фінансування у 2015-2017 роках за рахунок коштів, залучених у попередні роки під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг. До переліку включено в тому числі ремонт автомобільної дороги ОСОБА_3 Артемівськ Горлівка, км 99 + 014 км 100 + 291, км 100 + 298 км 102 + 936 (вул. Інтернаціональна).

Проте, відповідач заперечує проти факту прийняття виконання робіт за спірним актом приймання виконаних будівельних робіт посилаючись на те, що акт та довідка не містять такого реквізиту як «дата підписання», а тому не є можливим встановити строк (термін) оплати за виконані роботи, крім того, зазначені документи підписані представниками сторін відповідача, які на дату, визначену у актах (30.12.2014р.) вже не працювали у Службі автомобільних доріг у Донецькій області.

Так, суд зазначає, що з боку відповідача, на спірних документах поряд із датою 30.12.2014р., міститься підпис заступника начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1 та другого підписанта - провідного інженера відділу якості, технічного контролю та нових технологій ОСОБА_2Г, окрім того є наявною печатка організації із визначенням загальних реквізитів останнього, а саме найменування «Служба автомобільних доріг у Донецькій області», підпорядкування «Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор)», місцезнаходження «Україна м.Донецьк», код 25946285.

Як свідчать матеріали справи, наказом Державного підприємства автомобільних доріг України №117-К від 28.03.2014р., звільнено 28.03.2014р. ОСОБА_1 з посади заступника начальника з експлуатаційного утримання автомобільних доріг Служби автомобільних доріг у Донецькій області за власним бажанням.

Тобто, у дату визначену у довідці про вартість будівельних робіт та витрат та акті приймання виконаних будівельних робіт ОСОБА_4 не був вповноваженою особою, якій делеговано право підпису від підприємства будь якої документації.

Стосовно другого підписанта - ОСОБА_2, то судом встановлено, що відповідно до наказу Служби автомобільних доріг у Донецькій області №60-к від 15.12.2014р., остання 15.12.2014р., у звязку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість, була звільнена.

Проте, суд виходить з наступного. Зі змісту матеріалів справи вбачається тривання договірних відносин між сторонами щодо обсягу спірних робіт до 31.12.2016р., віднесення суми 313 862,40 грн. додатковою угодою, на підставі змін до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання використання коштів, залучених у 2015-2017 роках під державні гарантії Державним агентством автомобільних доріг», до обсягу фінансування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність факту виконання позивачем робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт до договору №2-116 від 05.11.2013р., разом з цим, судом прийнято до уваги, що на дату складання спірного акту та довідки, що передує даті звільнення ОСОБА_1, вказує і наявний на документах відбиток печатки, який за свідченнями відповідача змінений у грудні 2014р.,

Разом з тим, доказів втрати, викрадення печатки з визначенням найменування «Служба автомобільних доріг у Донецькій області», підпорядкування «Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор)», місцезнаходження «Україна м.Донецьк», , або її утилізації, як і доказів підробки документів, відкриття кримінального провадження за наслідками якого встановлено факт їх фіктивності, відповідачем суду не представлено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що не можна вважати достовірною дату 30.12.2014р., яку містить довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат та акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 313 862,40 грн., як визначення моменту підписання цих документів.

Проаналізував викладене, виходячи з приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, керуючись законом, дійшов висновку про прийняття представлених позивачем документів форми КБ-3 та форми КБ-2в у підґрунтя заявлених вимог, як письмових доказів у розумінні норм процесуального законодавства та розглядає справу виключно за наявними у ній доказами, при цьому як таких, що не містять дату їх складання.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Як свідчать матеріали справи сторонами фактично підписано акт приймання виконаних будівельних робіт (ф.КБ-2в) на суму 313 862,40 грн. та відповідна довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати аналогічною вартістю.

Заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості не встановлено.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт або їх невиконання взагалі.

Виходячи з викладеного, підписані сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідка форми №КБ-3 є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором №2-116 від 05.11.2013р.

За приписами ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.12.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф.КВ-2в).

Разом з тим, за встановлених вище обставин, є невстановленою дійсна дата підписання, а відтак суд вважає можливим застосувати у межах спірних правовідносин приписи ст.530 Цивільного кодексу України, відповідно до ч.2 якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи містять вимогу позивача до відповідача №06/04 від 13.06.2017р. про перерахування суми боргу 313 862,40 грн. на поточний рахунок, зазначений у договорі, із встановленням граничного строку виконання до 20.06.2017р.

Факт направлення даної вимоги на адресу Служби автомобільних доріг у Донецькій області підтверджено описом вкладення у цінний лист, із відбитком штампу поштового виділення датованим 13.06.2017р.

Таким чином, замовник мав сплатити вартість виконаних підрядником робіт не пізніше 19.06.2017р.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором підряду №2-116 від 05.11.2013р., у сумі 313 862,40 грн. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у загальній сумі 24 326,49 грн. за період з 01.02.2015р. по 31.08.2017р., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є арифметично та методологічно невірним, з огляду на невірне визначення позивачем дати початку прострочення відповідачем зобовязання з оплати виконаних робіт, на підставі чого суд зробив власний розрахунок.

Фактично розмір 3% річних за період з 20.06.2017р. по 31.08.2017р. у загальному розмірі складає 1 883,17 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості виконаних робіт у загальному розмірі 199 930,34 грн. за період з 01.02.2015р. по 31.07.2017р.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є невірним, з огляду на невірне визначення позивачем дати початку прострочення відповідачем зобовязання з оплати виконаних робіт, на підставі чого суд зробив власний розрахунок.

Так, фактично розмір інфляційних втрат за період з 01.07.2017р. по 31.07.2017р. у загальному розмірі складає 627,72 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню на загальну суму 57 122,96 грн. за період з 01.02.2015р. по 31.07.2015р., виходячи з розміру 0,1% в день від вартості неоплачених робіт за кожний день прострочення.

Оцінюючи правомірність нарахування якої суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Аналогічні норми містяться в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з якими штрафом/пенею визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення виконання.

Пунктом 14.7. Договору, зокрема, передбачено, що при затримці термінів перерахування платежів за виконані роботи з вини замовника, він сплачує підряднику пеню в розмірі 0,1 % від договірної ціни робіт за кожний день затримки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період за який сплачується пеня.

Разом з тим, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення суми нарахованої пені у розмірі 57 122,96 грн. за період з 01.02.2015р. по 31.07.2015р. не підлягають задоволенню, оскільки прострочення з оплати виконаних робіт у відповідача почалось з 20.06.2017р, а тому, оскільки у заявлений позивачем період для стягнення пені у відповідача обовязку щодо оплати виконаних робіт ще не виникло, суд дійшов висновку, що зазначена похідна вимога позивача про стягнення пені є незаконною та необґрунтованою.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат здійснено за допомогою програмного забезпечення «Ліга Закон».

Разом з тим, відповідач просить суд застосувати строк позовної давності щодо заявлених позивачем позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Зі змісту ч. 1 ст. 260 ЦК України вбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

При цьому, як вище встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив з 20.06.2017р., внаслідок чого, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивач звернувся з даним позовом в межах трирічного строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не підлягає задоволенню.

Стосовно посилань відповідача на відсутність бюджетного фінансування, суд зазначає, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

Відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність відповідача, як боржника, і не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012 у справі № 11/446.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати виконаних робіт.

Всі інші доводи відповідача суд відхиляє, як такі, що необґрунтовані та спростовуються матеріалами справи.

Клопотання відповідача за вих.№01.3/2613 від 30.10.2017р. про витребування від позивача наступних документів: 1) які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати виконаних робіт на підставі договору №2-113 від 05.11.2013р.; 2) обґрунтований розрахунок сум, що стягується; 3) опис вкладення поштового відправлення з підписом працівника поштового звязку, відбитком календарного штемпеля та номером поштового відправлення та касовий чек до нього, що підтверджують направлення позовної заяви на адресу відповідача - залишається господарським судом без задоволення з огляду на наявність в матеріалах справи розрахунку суми, що стягується (а.с.51, т.1), опису вкладення поштового відправлення з підписом працівника поштового звязку, відбитком календарного штемпеля та номером поштового відправлення та касовий чек до нього, що підтверджують направлення позовної заяви на адресу відповідача (а.с.6, т.1). Щодо витребування документів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати виконаних робіт на підставі договору №2-113 від 05.11.2013р., суд зазначає, що договір №2-113 від 05.11.2013р. не є предметом даного спору, а зазначення у прохальній частині номеру договору як « 2-113» є технічною опискою, що також підтверджується позивачем та вбачається з сукупності документів, наявних в матеріалах справи.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 253-256, 260, 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 612, 625, 629,837, 854 Цивільного кодексу України; ст. ст. 193, 230, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 123, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області (, місцезнаходження - 84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Уральська, будинок 12) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» (, місцезнаходження - 08600, Київська область, місто Васильків, вул. Володимирська, будинок 57-А, офіс 11) заборгованість за договором підряду №2-116 від 05.11.2013р. у розмірі 313 862,40 грн., 3% річних у розмірі 1883,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 627,72 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 4 745,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 02.04.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя Н.В. Величко

Суддя І.К. Чорненька