КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. Справа№ 910/6612/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Агрикової О.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Петров О.Е. - представник за довіреністю № 45 від 30.01.2018 р.;

від відповідача: Маринчук О.І., Штогрин С.В. - ордер серії КС № 421801 від 10.04.2018 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року

у справі № 910/6612/17 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар"

до Фізичної особи-підприємця Маринчука Олександра Івановича

про стягнення 30 538,02 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Маринчука Олександра Івановича про стягнення 30 538,02 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року у справі № 910/6612/17 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповністю досліджено документи позивача та не надано їм належної оцінки. Зокрема, позивач зазначає, що розбіжність загального вигляду і транскрипції при порівнянні підписів від імені Маринчука О.І., описаних в графі «Абонент» на 1 та 2 сторінці угоди № 6788853 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014 р. а також у замовленнях із зразками підпису Маринчука О.І., не спростовують належність підпису на угоді та замовленнях до угоди відповідачу, оскільки останній не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, а саме відповідач не звертався до суду про визнання угоди про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 від 25.12.2014 р. недійсною.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року у справі № 910/6612/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6612/17 та призначено до розгляду на 10.04.2018 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 р. враховуючи перебування у відпустці судді Руденко М.А., яка не є головуючою суддею, справу № 910/6612/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 10.04.2018 р., справу № 910/6612/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Агрикова О.В.

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2018 р. апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.04.2018 р. проти апеляційної скарги заперечував, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що між ПрАТ "Київстар" (оператор) та ФОП Маринчук Олександром Івановичем (абонент) було укладено угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 від 25.12.2014 р. (Угода), відповідно до якої оператор надає абоненту послуги рухомого (мобільного зв'язку), а абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно сплачує їх вартість на умовах, викладених в угоді (п. 2.1. угоди).

В подальшому, за твердженням позивача, між ним та відповідачем було укладено 11 Замовлень до вищевказаної угоди, копії яких містяться у матеріалах справи. Для отримання визначених сторонами послуг на підставі Замовлень оператором абоненту були надані персональні SIM-картки та виділені номери для доступу до мережі оператора.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на виконання умов Угоди позивачем надано відповідачу телекомунікаційні послуги на загальну суму 30 538,02 грн., що підтверджується рахунками-фактурами, які відповідачем оплачені не були, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість за угодою про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014р. у розмірі 30 538,02 грн.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. При цьому, необхідною умовою виникнення цивільних прав та обов'язків на підставі рішення суду є встановлення такої можливості в актах цивільного законодавства.

Статтею 12 вказаного Кодексу унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до приписів ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Приписами ст. 15 цього Кодексу зумовлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує на те, що надані позивачем документи, зокрема угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 від 25.12.2014 р. та 11 заявок замовлень до вищевказаної угоди ним не підписувались, на підтвердження чого відповідачем долучено до матеріалів справи оригінали документів за його підписом, з яких вбачається розбіжності між підписами на цих документах та підписами наданих позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 р. у справі № 910/6612/17 призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертів було поставлено наступні запитання:

- Чи виконано підпис в графі "Абонент:______" на 1 (першій) та 2 (другій) сторінці угоди № 6788853 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014 року самим Маринчуком Олександром Івановичем чи іншою особою?

- Чи виконано підпис нижче від зазначення реквізитів Абонента в графі "Підпис____" Замовлення від 25.12.2014 року до договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 самим Маринчуком Олександром Івановичем чи іншою особою?

Як вбачається з висновку експертів № 15703/15704/17-32 від 10.11.2017 р. за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підписи від імені Маринчука О.І. в графі "Абонент:_____" на 1 та 2 сторінці Угоди № 6788853 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014 року, а також нижче від зазначення реквізитів Абонента в графі "Підпис _______" у Замовленні від 25.12.2014 року до договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Дати відповідь на питання ухвали суду:

"- Чи виконано підпис в графі "Абонент:______" на 1 (першій) та 2 (другій) сторінці угоди № 6788853 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014 року самим Маринчуком Олександром Івановичем чи іншою особою?

- Чи виконано підпис нижче від зазначення реквізитів Абонента в графі "Підпис " Замовлення від 25.12.2014 року до договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 самим Маринчуком Олександром Івановичем чи іншою особою?" - не є можливим у зв'язку з тим, що при порівнянні даних досліджуваних підписів з наданими на дослідження зразками підписів Маринчука О.І. було встановлено, що почеркові об'єкти неспівставні за транскрипцією, що не дає змоги провести порівняльне дослідження підписів та виділити комплекс як співпадаючих, так і розбіжних ознак для отримання висновку як позитивного, так і негативного характеру у будь-якій формі.

Зокрема, у вказаному висновку експертами було встановлено, що при порівнянні між собою досліджуваних підписів від імені Маринчука О.І. в графі "Абонент:" на 1 та 2 сторінці Угоди № 6788853 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 25.12.2014 року, а також нижче від зазначення реквізитів Абонента в графі "Підпис" у Замовленні від 25.12.2014 року до договору про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку №6788853 було встановлено збіжності загальних та суттєвих окремих ознак почерку, які у кожному випадку утворюють індивідуальну сукупність і тому достатні для висновку про те, що ці підписи виконані однією особою.

Дані досліджувані підписи складаються з умовно прочитаної букви "С", трьох петлевих безбуквених елементів, (варіант: вертикального безбуквеного елемента), розчерку (рис.4-6 ілюстративної таблиці).

Виконано підписи рухами високого ступеня виробленості, у досить швидкому темпі. Розмір - від середнього до великого, розгін - від середнього до великого, розстановка - від вузької до широкої, розміщення поздовжніх осей - від вертикального до лівопохилого. Натиск - середній диференційований, зв'язність - суцільна. Форма лінії основи підпису - хвиляста, напрямок лінії письма - такий, що піднімається. Розміщення відносно бланкового рядка - перетинає.

При порівнянні даних досліджуваних підписів від імені Маринчука О.І., описаних вище, із зразками підпису Маринчука Олександра Івановича (див. рис.4-10 ілюстративної таблиці) було виявлено розбіжність загального вигляду і транскрипції (у зразках підпис складається з букв "А", "М", "а", умовно прочитаної букви "р", горизонтального безбуквеного елемента і розчерку).

Неспівставність за транскрипцією даних досліджуваних підписів із зразками підпису Маринчука О.І. не дає змоги провести порівняльне дослідження підписів та виділити комплекс як співпадаючих, так і розбіжних ознак для отримання висновку як позитивного, так і негативного характеру у будь-якій формі.

Таким чином, з висновку судового експерта вбачається, що встановити належність наявних на Угоді та заявках підписів не є можливим у зв'язку з тим, що при порівнянні даних досліджуваних підписів з наданими на дослідження зразками підписів відповідача було встановлено, що почеркові об'єкти не співставні за транскрипцією, тобто не відповідають підпису Маринчука О.І.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів явного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог Угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку № 6788853 від 25.12.2014 р та заявки замовлень до вищевказаної угоди не приймаються судом в якості належних доказів, оскільки як було встановлено вище при порівнянні даних підписів на вищевказаних документах від імені Маринчука О.І., із зразками підпису Маринчука О.І. на наданих ним оригіналах документів, що містять умовно-вільні зразки підпису останнього, було виявлено розбіжності загального вигляду і транскрипції, що в повній мірі спростовують належність підпису на Угоді та заявках замовлення відповідачу, а відтак надана Угода та заявки замовлення суперечать cт. 203 ЦК України, оскільки останні не відображають волевиявлення відповідача на виникнення правовідносин, та є такими, що неукладені сторонами.

Також, як вбачається з наданих позивачем замовлень до угоди, на підставі яких позивач обґрунтовує надання відповідачу персональних SIM-карт та виділених номерів для доступу до мережі оператора, до угоди № 6788853 від 25.12.2014 р. відноситься лише одне замовлення № 6788853 від 25.12.2014 р.

Всі інші замовлення укладені до інших договорів про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку, а саме до договорів № 6896695, 6891967, 6891958, 6892549, 6891955, 6891971, 6891978, 6846106, 6891942, 6891950.

Крім того, угода № 6788853 від 25.12.2014 р. та заявки до неї не містять реквізитів відповідача - ФОП Марчука О.І., відповідно до яких можна ідентифікувати особу, з якою було укладено спірний правочин.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що угода № 6788853 від 25.12.2014 р. виконувалась сторонами, а саме, що позивачем було надано відповідачу послуги з рухомого (мобільного зв'язку), надані персональні SIM-карти та виділено номери для доступу до мережі оператора, а відповідачем вказані послуги були отримані.

Посилання позивача на неоплачені відповідачем рахунки-фактури на оплату послуг, копії яких було надано позивачем разом з позовною заявою, вірно не прийняті судом першої інстанції в якості належних доказів надання послуг по угоді № 6788853 від 25.12.2014 р., оскільки у матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження направлення вказаних рахунків на адресу відповідача.

Посилання позивача на те, що відповідач не звертався до суду про визнання угоди № 6788853 від 25.12.2014 р. недійсною спростовується тим, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеної в постанові пленуму № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин наявності у відповідача заборгованості перед позивачем у сумі 30 538,02 грн., що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 р. у справі № 910/6612/17.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київстар" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року у справі № 910/6612/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 року у справі № 910/6612/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на позивача (апелянта).

4. Матеріали справи № 910/6612/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.04.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді О.В. Агрикова

Є.Ю. Пономаренко