УХВАЛА

м. Київ

06.04.2018Справа № 910/819/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка»

про стягнення вартості частки майна підприємства.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» про стягнення вартості частки майна підприємства 1644706,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиплатою ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» ОСОБА_1 вартості частини майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка», пропорційно частці ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка», після виходу позивача з вказаного товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

14.02.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем частково усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 30.01.2018.

07.02.2018 позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якій зазначено про неможливість повного усунення недоліків, у зв'язку з відсутністю у останнього Додатку № 1 до Договору підряду № 27/03-ПР/15-ПП від 27.03.2015, в зв'язку з чим, позивач просить суд витребувати зазначений додаток у відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2018.

У судове засідання 12.03.2018 представники сторін з'явились.

Судом, у судовому засіданні 12.03.2018 було оголошено перерву до 02.04.2018.

22.03.2018 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалам справи.

28.03.2018 представником позивача подано клопотання про витребування доказів.

29.03.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 02.04.2018 представники сторін з'явились.

За наслідками розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд залишив вказане клопотання без задоволення, постановивши протокольну ухвалу з наступних підстав.

У вказаному клопотанні позивач просить витребувати у відповідача свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю загальною площею 232,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати у КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» письмову інформацію (Інформаційну довідку) щодо власника нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 232,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу, а отже, оскільки позивач не подав клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою, поданою до суду 26.01.2018, клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, в зв'язку з чим, суд залишає його без задоволення. При цьому, суд враховує, що будь-яких клопотань про поновлення процесуальних строків, означене клопотання, із обґрунтуванням неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього, не містить. Також, суд відзначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених Законом. В свою чергу, посилання позивача на неможливість отримання інформації з Державного реєстру прав судом відхилено, з огляду на те, що позивачем було здійснено пошук за адресою відмінною, від тієї, за якою позивач просить суд витребувати інформацію.

Відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд встановлює строк для подання пояснень третіми особами та відповіді учасників справи на такі пояснення.

Із змісту ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, судом встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та відповідачу строк для подання заперечень, в зв'язку з чим, відкладено підготовче засідання на 06.04.2018.

Представники сторін у судове засідання 06.04.2018 з'явились.

Представником позивача подано клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи заперечив.

Розглянувши в судовому засіданні 06.04.2018 клопотання представника позивача про призначення судової експертизи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів..

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої вимоги, зокрема обґрунтовує невиплатою ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» ОСОБА_1 вартості частини майна ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка», пропорційно її частці у статутному капіталі ТОВ «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка», після виходу позивача з вказаного товариства.

При цьому, у клопотанні про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, позивач просить визначити лише дійсну (ринкову) вартість об'єктів нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, станом на 10.06.2013, 01.01.2014 та на поточну дату, проте входячи із підстав та предмету позову, суд вважає за необхідне призначити у справі експертизу з метою встановлення дійсної (ринкової) вартості не лише нерухомого майна, а усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка», в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства станом на 10.06.2013, виходячи з наступного.

Так, у пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13 зазначено, що у випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Судом також враховано, що у п. 4.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» N 4 від 25 лютого 2016 року зазначено, що учасник ТОВ або ТДВ має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а отже, господарським судом має бути задоволено клопотання учасника, який вийшов (виключений) з ТОВ або ТДВ, про здійснення експертної оцінки дійсної (ринкової) вартості необоротних і оборотних активів товариства та його зобов'язань для обчислення вартості частини майна, що належить до сплати такому учаснику.

У разі виходу (виключення) учасника зі складу ТОВ або ТДВ, якщо до цих товариств вносилося майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), вартість частини майна товариства, що належить до сплати учаснику, відповідно до статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" підлягає обов'язковій оцінці суб'єктом оціночної діяльності. Така оцінка є обов'язковою і в тих випадках, коли учасником ТОВ або ТДВ є юридична особа, яка повністю заснована на державній власності.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що під час розгляду справи №910/819/18 виникло питання щодо дійсної (ринкової) вартості майна товариства, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи з метою визначення дійсної (ринкової) вартості усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка».

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Так, за приписами ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов'язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Таким чином, з'ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об'єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, а тому слід призначити у справі експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Оплату експертизи, згідно з виставленим рахунком, покласти на ОСОБА_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у даній справі судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

1) Яка дійсна (ринкова) вартість усього майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» (ідентифікаційний код: 16301146), в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства станом на 10.06.2013?

2) Який розмір частини дійсної (ринкової) вартості майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» (ідентифікаційний код: 16301146), в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, довгострокових або поточних активів, з урахуванням ринкової вартості чистих активів, пропорційно розміру частки (28,5%) статутного фонду, підлягає виплаті ОСОБА_1 у зв'язку з її виключенням із складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-виробниче підприємство «Ялинка» станом на 10.06.2013?

3. Зобов'язати сторін надати експерту усі потрібні для проведення експертизи документи.

4. Витрати за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1.

5. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

6. Провадження по справі № 910/819/18 зупинити до одержання результатів експертиз.

7. Матеріали справи надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 06.04.2018.

Суддя О.А. Грєхова