РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2018Справа № 910/23454/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Маяк"

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРЕМІУМ"

про визнання частково недійсним договору, -

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від позивача: Кривошей Є.В. - за дов., Калінін І.М. - за дов.

від відповідача: Кебкала В.Г. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Маяк" до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРЕМІУМ" про визнання частково недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2018р. року відкрито провадження у справі № 910/23454/17 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункти 1, 2, та п. 5 (в частині внесення змін до п. 1.4 Кредитного договору) Додаткового договору № 10 до Кредитного договору мають бути визнані недійсними, у зв'язку з тим, що вказані пункти суперечать нормам законодавства, яке виявляється в тому, що відповідач не мав права нараховувати відсотки із лютого 2016 року, в зв'язку із відкликанням банківської ліцензії відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що відкликання банківської ліцензій у відповідача не свідчить про припинення зобов'язань за Кредитним договором, в тому числі щодо нарахування процентів по кредиту. Також відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано своє порушене право, оскільки пунктами 1, 2, та п. 5 (в частині внесення змін до п. 1.4 Кредитного договору) Додаткового договору № 10 до Кредитного договору було зменшено процентну ставку по кредиту.

В судовому засіданні 01.03.2018 року судом ухвалено закрити підготовче засідання, розгляд даної справи по суті призначено на 29.03.2018 року.

В судовому засіданні 29.03.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 29.03.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРЕМІУМ» укладено Договір кредитної лінії № 11/КЛ/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору банк зобов'язується надати позичальнику в порядку та на умовах цього Договору мультивалютну відновлювальну кредитну лінію (надалі - кредит), а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути (погасити) Банку суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а також виконувати інші зобов'язання, передбачені цим Договором та чинним законодавством України. Загальний ліміт мультивалютної кредитної лінії, встановлюється у розмірі, еквівалентному 18 000 000,00 (вісімнадцять мільйонів) гривень 00 копійок.

Пунктом 1.3 Кредитного договору із змінами встановлено кінцевий термін повного та остаточного повернення (погашення) позичальником кредиту - 01 березня 2016 року.

Пунктом 1.4 Кредитного договору за користування кредитними коштами в межах строку користування кредитом, встановленого пунктом 1.3 Кредитного договору, Банком встановлена процентна ставка в розмірі:

28,0% проценти річних - у гривнях;

16,0 % процентів річних - у доларах США;

16,0 % процентів річних - у евро.

Додатковим договором №10 від 16 червня 2017 року до Кредитного договору укладеного між Банком та Товариством були внесені наступні зміни, зокрема:

"1. Сторони домовились здійснити перерахунок процентів, нарахованих та несплачених за Кредитним договором з 01.04.2016р. по З1.05.2017р. включно, виходячи з наступного розміру процентної ставки - 19,5%.

2. Сторони домовились встановити наступний графік погашення процентів, нарахованих та несплачених за період з 01.04.2016 р. по 31.05.2017 р. включно, з врахуванням перерахунку, зазначеного в п. 1 цього Додаткового договору, а саме:

- в день укладення цього Додаткового договору в сумі, не меншій 1 143 934,70 грн

- в строк до 27.06.2017 р. включно в сумі не меншій 2 669 180,97 грн

5. Внести зміни до пунктів 1.3 та 1.4 статті 1 "Предмет договору" Кредитного договору та викласти в наступній редакції, зокрема, п. 1.4. "За користування кредитними коштами в межах строку користування кредитом, встановленого п. 1.3. ст. 1 цього Договору, процентна ставка за кредитом встановлюється починаючи з 01.06.2017 р. в наступних розмірах:

- 19,5% проценти річних -у гривнях;

-16,0 % процентів річних-у доларах США;

16,0 % процентів річних-у евро.

Пунктом 9 Додаткового договору №10 від 16 червня 2016 року до Кредитного договору встановлено, що цей Додатковий договір є невід'ємною частиною Кредитного договору.

Звертаючись з позовом до суду позивач заперечує дійсність пунктів 1, 2, та п. 5 (в частині внесення змін до п. 1.4 Кредитного договору) Додаткового договору № 10 до Кредитного договору, у зв'язку з тим, що вказані пункти суперечать нормам законодавства, яке виявляється в тому, що відповідач не мав права нараховувати відсотки із лютого 2016 року, в зв'язку із відкликанням банківської ліцензії відповідача.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Отже, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Положеннями ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Як передбачено ч. 1 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку приймає Національний банк України за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону виконує уповноважена особа Фонду.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (п. 2); нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (п. 4-1).

Відповідно до статті 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Відкликання банківської ліцензії не означає припинення зобов'язання за кредитним договором, законодавством України не передбачено припинення кредитних зобов'язань боржників перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора.

Зобов'язання відповідача щодо сплати відсотків випливають з правочину (кредитного договору), який на момент розгляду справи є дійсним, а нарахування відсотків за користування кредитними коштами є платою за користування кредитними коштами.

Законодавством України не передбачено припинення кредитних зобов'язань боржників перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора. Зобов'язання відповідача випливають з правочину (кредитного договору), який па момент розгляду справи є дійсним. В даному випадку, відкликання ліцензії не впливає на дійсність кредитного договору, укладеного між сторонами.

Таким чином, відкликання ліцензії в ПАТ «КБ «Преміум» не впливає па чинність Кредитного договору №11/KJI/13 від 28.01.2013, пунктів додаткової угоди № 10 від 16.06.2017 до Кредитного договору, та право ПАТ «КБ «Преміум» нараховувати проценти за користування кредитними коштами після відкликання ліцензії та початку ліквідації банку.

Одночасно з цим, під час внесення змін Додатковою угодою №10 до Кредитного договору провадження про банкрутство банку було зупинено, адміністративний суд в межах справи №826/2607/16 визнав незаконною ліквідацію банку, а під час укладення Додаткової угоди №10 до Кредитного договору банк очолював голова правління ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Протоколом №29.11.2016 засідання Спостережної ради ПАТ "Комерційний банк "ПРЕМІУМ".

Судом встановлено, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких пункти 1, 2, та п. 5 (в частині внесення змін до п. 1.4 Кредитного договору) Додаткового договору № 10 до Кредитного договору мають бути визнані недійсними судом.

Одночасно з цим, суд звертає увагу позивача, що визнаючи недійсним договір має бути враховано наявність порушеного права позивача.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з умов Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди №8 від 27.02.2015 року) до укладення сторонами спірного правочину процентна ставка за кредитом становила 28 % у гривнях.

Таким чином, у разі визнання недійсними вказаних пунктів Додаткової угоди № 10 від 16.06.2017 до Кредитного договору, буде змінено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами з 19.5% процентів річних на 28.00% процентів річних (підпункт 1.4. Кредитного договору) внаслідок чого збільшиться заборгованість Позивача по сплаті процентів за користування кредитними коштами та буде здійснено перерахунок процентів, нарахованих та несплачених вчасно позивачем за Кредитним договором з 01.04.2016 по 31.05.2017. включно, виходячи з процентної ставки, яка діяла до укладення Додаткової угоди № 10 від 16.06.2017 до Кредитного договору, а саме 28.00 % процентів річних.

Таким чином, позивачем не обґрунтоване порушене право, оскільки в разі визнання недійсними спірних пунктів Додаткової угоди №10 до Кредитного договору, буде більша відсоткова ставка по процентам, в той час як спірними пунктами Додаткової угоди №10 до Кредитного договору процентна ставка по кредиту була зменшена, що не порушує права позивача.

Отже, позивачем не доведено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення повного рішення: 13.04.18р.