ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Справа № 911/3271/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Петренко А. А.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Сидорчук В. А. (ордер КС № 062837 від 04.08.2017 р.);

від відповідача: Капустін В. В. (ордер КС № 317513 від 10.01.2018 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Вовченка Ігоря Олександровича, м. Васильків

до Фізичної особи - підприємця Масюка Сергія Миколайовича, м. Біла Церква

про зобов'язання повернути рухоме майно

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ФОП Вовченко І. О. звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ФОП Масюка С. М. про зобов'язання передати (повернути) рухоме майно, а саме шифер у палетах (листи волокнистоцементні хвилясті нефарбовані (АТ) 1750 х 1130) у кількості 735 штук.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно з договором купівлі-продажу і безпідставним володінням та користуванням відповідачем спірним рухомим майном - товаром, що належить позивачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2017 р. порушено провадження у справі № 911/3271/17 за позовом ФОП Вовченка І. О. до ФОП Масюка С. М. про зобов'язання повернути рухоме майно і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 06.12.2017 р.

28.11.2017 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив б/н від 24.11.2017 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

06.12.2017 р. у судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову.

06.12.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 10.01.2018 р.

02.01.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н б/д до позову, що долучені судом до матеріалів справи.

10.01.2018 р. у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про заміну неналежного відповідача - ФОП Масюка Сергія Миколайовича на належного - ФОП Масюка Олександра Миколайовича та залучення до участі у справі іншого відповідача - ФОП Масюка Олександра Миколайовича.

10.01.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 01.02.2018 р.

01.02.2018 р. у судовому засіданні представник позивача повторно заявив клопотання б/н б/д про залучення до участі у справі іншого відповідача - ФОП Масюка Олександра Миколайовича, а представник відповідача у судовому засіданні надав заперечення б/н від 01.02.2018 р. проти клопотання позивача про залучення до участі у справі іншого відповідача, у яких він просить суд залишити клопотання позивача про залучення до участі у справі іншого відповідача без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України якщо розгляд справи було відкладено, суд продовжує провадження у справі зі стадії, на якій розгляд справи було відкладено. У випадку відкладення розгляду справи під час її розгляду по суті суд може почати розгляд справи по суті спочатку.

Згідно з частинами 1-3 ст. 48 цього ж кодексу суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

2. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

3. Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

01.02.2018 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаних клопотань позивача про залучення до участі у справі співвідповідача та заміну неналежного відповідача судом було відмовлено в їх задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю, оскільки такі клопотання заявлено позивачем після початку розгляду господарським судом справи по суті у судовому засіданні, що відбулось 06.12.2017 р. і продовжено розгляд справи на цій же стадії у судовому засіданні, що відбулось 10.01.2018 р., що в свою чергу не відповідає приписам ст. 48, 216 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд вважає, що позивач мав можливість заявити вищевказані клопотання завчасно - до початку розгляду господарським судом справи по суті, так як про обставини виникнення і існування господарських відносин із ФОП Масюком Олександром Миколайовичем йому стало чи могло стати відомо у жовтні 2017 року - ще при розгляді Білоцерківським міськрайонним судом Київської області справи № 357/9186/17 за позовом Вовченка І. О. до ФОП Масюка С. М. про зобов'язання повернути рухоме майно, що підтверджується журналом судового засідання від 20.10.2017 р. та ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2017 р. у справі № 357/9186/17 і іншими матеріалами, наявними у матеріалах справи.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання б/н б/д, у якому просив суд опитати у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, що за наслідками розгляду вищевказаного клопотання у судовому засіданні судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

01.02.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 15.02.2018 р.

05.02.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання б/н б/д, у якому він просив суд призначити у справі підготовче засідання.

06.02.2018 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 06.02.2018 р. про долучення до матеріалів справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що долучено судом до матеріалів справи.

15.02.2018 р. у судовому засіданні за наслідками розгляду вищевказаного клопотання позивача про призначення у справі підготовчого засідання судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

15.02.2018 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 01.03.2018 р.

01.03.2018 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, а також заявив до закінчення судових дебатів, що протягом 5 (п'яти) днів після ухвалення рішення, для визначення розміру витрат на його професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, ним буде подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази, що підтверджують витрати відповідача.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2017 р. ФОП Горошко А. О. було передано у власність (продано) позивачу товар (листи волокнистоцементні хвилясті нефарбовані (АТ) 1750 х 1130) у кількості 735 штук) на загальну суму 78 645, 00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1054 від 26.07.2017 р. на суму 22 470, 00 грн, товарним чеком № 1 від 26.07.2017 р., товарно-транспортною накладною № Р1054 від 26.07.2017 р., видатковою накладною № 1049 від 26.07.2017 р. на суму 56 175, 00 грн, товарним чеком № 2 від 26.07.2017 р., товарно-транспортною накладною № Р1049 від 26.07.2017 р., наявними у матеріалах справи.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що у подальшому вказаний товар за домовленністю про його купівлю-продаж було доставлено відповідачу, який в свою чергу через своїх працівників без проведення розрахунку за товар заволодів ним без відповідної правової підстави.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить зобов'язати відповідача передати (повернути) рухоме майно, а саме шифер у палетах (листи волокнистоцементні хвилясті нефарбовані (АТ) 1750 х 1130) у кількості 735 штук, у зв'язку із невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати у повному обсязі за товар згідно з договором купівлі-продажу і безпідставним володінням та користуванням відповідачем спірним рухомим майном - товаром, що належить позивачу.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 цього ж кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 387 цього ж кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 6.1. Листа Вищого арбітражного суду України № 01-8/98 від 31.01.2001 р. „Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" передбачено, що згідно зі статтею 50 Закону (697-12) і статтею 145 Цивільного кодексу (1540-06) власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати.

Позивачем за таким позовом може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, і юридична особа, за якою майно закріплене на праві повного господарського відання або оперативного управління.

Відповідачем у справі виступає особа, що на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом або адміністративним актом чи договором, які відповідають вимогам закону.

Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні. Позов про витребування майна, поданий до особи, у незаконному володінні якої це майно раніше перебувало, але у якої воно на момент розгляду справи в арбітражному суді відсутнє, не може бути задоволений, що, однак, не виключає можливості стягнення з цієї особи шкоди, заподіяної нею майну під час перебування останнього у її незаконному володінні.

Об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Витребуване майно може належати і до категорії речей, що визначаються родовими ознаками (мірою, вагою тощо), але в такому разі має бути якимось чином індивідуалізоване (наприклад, цукор у мішках за певними цифровими або іншими характерними позначками). У разі загибелі індивідуально визначеного майна власник (законний володілець) може звернутися лише з вимогою про відшкодування збитків.

Пунктом 7. цього ж листа передбачено, що відповідно до пунктів 2 і 5 статті 48 Закону власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов'язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов). Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними. Позовна давність до відповідних вимог не застосовується, оскільки правопорушення триває у часі. Якщо ж на момент подання позову воно припинилося, то підстав для задоволення позову немає.

Захист прав і охоронюваних законом інтересів підприємств і організацій за негаторним позовом надається арбітражним судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права. Якщо негаторний позов визнано обгрунтованим, у резолютивній частині рішення необхідно чітко визначити дії, які повинен вчинити відповідач щодо усунення порушень права власника, і строк виконання цих дій. У разі невиконання такого рішення арбітражний суд видає наказ на примусове виконання рішення.

Пунктом 8. цього ж листа передбачено, що підприємство чи організація, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оперативного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник, а також право на захист свого володіння від власника (пункт 5 статті 48 Закону). Зокрема, такий володілець майна може витребувати його з чужого незаконного володіння з тих же підстав і в такому ж порядку, як і сам власник. У певних випадках він вправі витребувати майно і у власника, який протиправно позбавив його права володіння, у тому числі всупереч умовам договору (наприклад, оренди, застави тощо). Однак в останньому випадку слід керуватися не згаданою нормою Закону, а нормами, які регулюють відносини за відповідним договором.

Якщо в разі порушення третьою особою права володіння, користування і розпорядження майном власник і володілець цього майна набувають однорідного права на подання позову, то у вирішенні питання про те, хто з них може подати позов про захист права, слід виходити з обсягу правомочностей обох названих осіб. Якщо право володіння належить не власникові, то позов вправі подавати володілець майна. Власник може звернутися з таким позовом лише після припинення у володільця згаданого права на володіння.

Тобто, звернутись в суд із віндикаційним чи негаторним позовом може лише власник майна або інший законний його володілець.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували факти набуття та заволодіння спірним майном саме відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Масюком Сергієм Миколайовичем.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що недоведеними є факти набуття та заволодіння спірним майном саме відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Масюком Сергієм Миколайовичем спірним майном, то відповідно неможливим у такому випадку є захист права власності на підставі та у відповідності до ст. 387 Цивільного кодексу України, а тому позовна вимога позивача до відповідача про зобов'язання повернути рухоме майно, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

03 квітня 2018 р.