ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м. Київ

Справа № 5002-4/4287-2010

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

за участі секретаря судового засідання Чайки М.А.

учасники справи:

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С.,

представник кредитора - не з'явився;

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "НТС",

ліквідатор ТОВ "НТС" арбітражний керуючий Козаренко Є.В. - не з'явився;

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С.

на ухвалу господарського Київської області від 31.05.2017

суддя: Лопатін А.В.

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017

у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О., (головуючий), Остапенко О.М., Верховець А.А.,

за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії КРУ ПАТ "Банк "Фінанси та кредит",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТС",

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.08.2010, за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси і Кредит" в особі філії КРУ ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (далі - ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", ініціюючий кредитор), порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НТС" (далі - ТОВ "НТС", боржник), вирішено інші процедурні питання.

Ухвалою суду Автономної Республіки Крим від 20.12.2010 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "НТС".

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.05.2012 боржника - ТОВ "НТС" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, інше.

В липні 2014 справу № 5002-4/4287-2010 прийнято до провадження господарським судом Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.09.2014, зокрема, зобов'язано ліквідатора - арбітражного керуючого Козаренка Євгенія Валерійовича здійснити всі необхідні заходи, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" для завершення ліквідаційної процедури ТОВ "НТС" та за результатами роботи подати господарському суду на затвердження звіт про проведення роботи та ліквідаційний баланс банкрута.

31.05.2017 ліквідатором ТОВ "НТС" Козаренком Є.В. подані клопотання: про зупинення провадження у справі про банкрутство ТОВ "НТС" та про затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора ТОВ "НТС".

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.05.2017 у справі №5002-4/4287-2010:

1. Накладено арешт на все майно, що належать ТОВ "НТС" до поновлення провадження у справі № 5002-4/4287- 2010 за заявою ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії КРУ ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до ТОВ "НТС" про банкрутство.

2. Клопотання ліквідатора ТОВ "НТС" - арбітражного керуючого Козаренко Євгенія Валерійовича від 31.05.2017 задоволено частково.

3. Затверджено звіти ліквідатора ТОВ "НТС" - арбітражного керуючого Козаренко Є.В.: про оплату послуг за період з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 55 904,61 грн.; про витрати за період з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 49 866,16 грн.; про оплату послуг за період з 01.01.2015 по 31.05.2017 у розмірі 97 036,00 грн.

4. Стягнуто з ПАТ "Фінанси та кредит" на користь арбітражного керуючого Козаренко Є.В. кошти на відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "НТС" з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 49 866,16 грн.

5. В іншій частині клопотання ліквідатора ТОВ "НТС" - арбітражного керуючого Козаренко Є.В. від 31.05.2017 залишено без задоволення.

6. Провадження у справі № 5002-4/4287-2010 зупинено до вирішення справи Європейським судом з прав людини за міждержавною заявою за номером 20958/14, Ukreine v.Russia.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що майно банкрута, яким забезпечено вимоги єдиного кредитора у справі ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", знаходиться на території Автономної Республіки Крим; 13.03.2014 Уряд України подав міждержавну заяву проти Російської Федерації, в порядку ст. 33 Європейської конвенції з прав людини, в якій йдеться про те, що над майном, яке належить Українським юридичним особам, встановлено незаконний контроль, а саме, з боку незаконної "влади" Криму, і такі незаконні дії "узаконені" Російським законодавством, що є підставою для зупинення провадження у цій справі, в порядку ст. 79 ГПК України. Враховуючи зупинення провадження у справі, неможливість здійснення контролю за майном боржника (ні з боку учасників процесу, ні з боку державних органів України), встановлена необхідність накласти арешт на все майно боржника, в порядку ст. 67 ГПК України.

В частині затвердження звіту ліквідатора ТОВ "НТС" арбітражного керуючого Козаренко Є.В. про оплату послуг та стягнення з ПАТ "Фінанси та кредит" на користь арбітражного керуючого Козаренко Є.В. коштів на відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "НТС", суд виходив з того, що арбітражний керуючий виконує обов'язки на платній основі, розмір витрат, розмір оплати послуг ліквідатора та джерело фінансування погоджено комітетом кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. задоволено частково; пункти 1 і 6 резолютивної частини ухвали господарського суду Київської області від 31.05.2017 у справі №5002-4/4287-2010 (накладення арешту на все майно боржника (1), зупинено провадження у справі про банкрутство (6)) скасовано; в решті ухвалу господарського суду Київської області від 31.05.2017 залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що накладення арешту на все майно, що належить ТОВ "НТС", до поновлення провадження у справі № 5002-4/4287-2010 та зупинення судом першої інстанції провадження у справі до вирішення справи Європейським Судом з прав людини за міждержавною заявою за № 20958/14 Ukraine v. Russia є безпідставним з огляду на норми ст. 79 ГПК України, як підлягають застосуванню з урахуванням особливостей процедури банкрутства, а саме ст.ст. 28, 39 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 31.05.2017 та постановою апеляційного суду від 28.08.2017 у цій справі, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося з касаційною скаргою про скасування оскаржених судових актів, з вимогою передати справу № 5002-4/4287-2010 на новий розгляд до господарського суду Київської області.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 125 Конституції України, ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України (загальних принципів судочинства), оскільки вважає, що оскаржені судові акти прийнято без належного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначив, що правові підстави стягнення з Банку на користь арбітражного керуючого коштів на відшкодування витрат судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувались в розрізі розпочатої процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", яка врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. (головуючий), Поліщука В.Ю., Ткаченко Н.Г., касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу господарського суду Київської області від 31.05.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 у справі № 5002-4/4287-5010 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 28.11.2017.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017, у зв'язку з Указом Президента України від 10.11.2017 №357/2017, яким суддів Катеринчук Л.Й., Ткаченко Н.Г. з 10.11.2017 призначено суддями Верховного суду, для розгляду справи № 5002-4/4287-5010 визначено колегію суддів у складі: Білошкап О.В. - головуючого, Поліщука В.Ю., Коваленка В.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.11.2017 у справі №5002-4/4287-2010, у визначеному складі колегії суддів, прийнято до провадження касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до провадження, призначено її розгляд в засіданні Вищого господарського суду України на 19.12.2017.

27.12.2017, на підставі ч. 5 ст. 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №5002-4/4287-2010 господарського суду Київської області передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у господарських справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5002-4/4287-2010 було визначено колегію суддів у складі: Погребняк В.Я. (головуючий суддя), Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2018).

Ухвалою від 01.02.2018 Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. (головуючого), Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. прийняв справу №5002-4/4287-2010 господарського суду Київської області до провадження; відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. на ухвалу господарського суду Київської області від 31.05.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017; призначив розгляд справи на 20.03.2018, з повідомленням учасників провадження про дату, час та місце розгляду справи.

Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2018 у цій справі розгляд касаційної скарги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відкладено на 29.03.2018, з повідомленням учасників провадження про дату, час та місце розгляду справи.

Учасники справи не скористалися своїм правом, визначеним ст. 295 ГПК України, відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подали.

В судове засідання 29.03.2018 представники учасників провадження не з'явилися. Враховуючи, що явка представників сторін не була визнана обов'язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду розглянула справу за відсутністю повноважних представників учасників провадження.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши суддю-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги частково, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується та судами встановлено, що справу про банкрутство ТОВ "НТС" порушено ухвалою від 27.08.2010, постанову про визнання ТОВ "НТС" банкрутом прийнято 03.05.2012.

З 19.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011 року.

Враховуючи положення п. 11 Розділу X "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " в редакції, що діяла до 19.01.2013.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 41, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Приписами частини першої с. 79 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991) передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Так, зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до частини 2 ст. 41 ГПК України (у визначеній редакції), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, норми ст. 79 ГПК України у справі про банкрутство підлягають застосуванню з урахуванням особливостей процедури банкрутства.

За приписами ч.1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

13.03.2014 Уряд України подав міждержавну заяву проти Російської Федерації в порядку статті 33 (міждержавні справи) Європейської конвенції з прав людини. Уряд України також звернувся з клопотанням про тимчасовий захід за правилом 39 Регламенту Суду, а саме просив вказати Уряду Росії, у тому числі, на необхідність утриматись від заходів, які можуть загрожувати життю чи здоров'ю цивільного населення на території України. Вважаючи, що теперішня ситуація призводить до триваючої загрози серйозних порушень Європейської конвенції, Голова Третьої Секції прийняв рішення застосувати правило 39 Регламенту Суду. З метою попередження таких порушень Голова, відповідно до правила 39, закликає обидві Договірні Сторони, яких це стосується, утриматись від будь-яких заходів, зокрема, військових дій, які можуть спричинити порушення прав цивільного населення за Конвенцією, в тому числі наразити їхнє життя та здоров'я на небезпеку, і дотримуватися їхніх зобов'язань відповідно до Конвенції зокрема, за статтями 2 (право на життя) і 3 (заборона нелюдського або такого, що принижує поводження). Від обох держав вимагається якнайшвидше інформувати Суд про вжиті заходи для забезпечення повного дотримання Конвенції. Згідно з правилом 39 Регламенту Суду, Суд може вказати сторонам на необхідність вжити будь-які тимчасові заходи, які, як він вважатиме, повинні бути застосовані в інтересах сторін або задля забезпечення належного провадження у Суді. Ця міждержавна заява була зареєстрована за номером 20958/14, Ukreine v.Russia.

Серед іншого в цій міждержавній заяві йдеться також про те, що над майном, що належить Українським юридичним особам, встановлено незаконний контроль, а саме, з боку незаконної "влади" Криму, і такі незаконні дії "узаконені" Російським законодавством.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі № 5002-4/4287-2010 про банкрутство ТОВ "НТС" до вирішення справи Європейським Судом з прав людини за міждержавною заявою за номером 20958/14 Ukreine v.Russia, суд першої інстанції виходив з того, що майно банкрута знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, що унеможливлює виконання ліквідатором банкрута своїх обов'язків по завершенню ліквідаційної процедури. Поряд з цим, судом встановлена необхідність накладення арешту на все майно боржника до поновлення провадження у справі, у зв'язку з неможливістю здійснення контролю за майном боржника ні з боку учасників у справі про банкрутство, ні з боку державних органів України.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції (п.п. 1, 6, в частині зупинення провадження у справі та накладення арешту на все майно боржника) апеляційний господарський суд виходив з того, що, відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у справі про банкрутство процесуальні дії учасників справи та суду мають вчинятись чітко у строки, встановлені Законом про банкрутство. Порушення встановлених чинним законодавством строків розгляду заявлених вимог кредиторів призводить до безпідставного затягування розгляду справи про банкрутство та порушенню прав кредиторів на своєчасне задоволення кредиторських вимог, збільшення витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, зростанню витрат щодо грошової винагороди ліквідатора у справі та інше. Існування спору щодо заявлених грошових вимог одного кредитора не може бути підставою для зупинення провадження у справі про банкрутство, що призводить до безпідставного затягування провадження у справі та порушення строку введеної ліквідаційної процедури.

Поряд з цим, посилаючись на приписи ст.ст. 28 та 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (які, зокрема, регулюють підстави та порядок накладення та зняття арешт з майна боржника), апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність накладення арешту на все майно, що належать ТОВ "НТС" до поновлення провадження у справі № 5002-4/4287- 2010 та зупинення судом першої інстанції провадження у справі до вирішення справи Європейським судом з прав людини за міждержавною заявою за номером 20958/14, Ukreine v.Russia.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Проте, судами попередніх інстанцій, в порушення приписів ст. 43 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991), не перевірено яке саме майно боржника знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, чи належить воно банкруту та чи підлягає включенню до ліквідаційної маси, з огляду за доводи скаржника про оформлення Банком права власності на дане майно.

Тобто, судами не було з'ясовано правову природу правовідносин боржника та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" як забезпеченого кредитора та правового статусу майна боржника, з огляду на вимоги ст. 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" №1636-VІІ від 12.08.2014, якими встановлено особливості розгляду спорів між суб'єктами господарської діяльності, які розташовані на зазначених територіях та суб'єктами господарювання, що розташовані на підконтрольній Україні території, а також особливості правового статусу майна на тимчасово окупованих територіях України.

Окрім наведеного вище, слід вказати на те, що ухвалою господарського суду Київської області від 31.05.2017 у справі №5002-4/4287-2010, поміж іншим, Клопотання ліквідатора ТОВ "НТС" - арбітражного керуючого Козаренко Євгенія Валерійовича від 31.05.2017 задоволено частково; затверджено звіти ліквідатора ТОВ "НТС" - арбітражного керуючого Козаренко Є.В.: про оплату послуг за період з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 55 904,61 грн.; про витрати за період з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 49 866,16 грн.; про оплату послуг за період з 01.01.2015 по 31.05.2017 у розмірі 97 036,00 грн.; стягнуто з ПАТ "Фінанси та кредит" на користь арбітражного керуючого Козаренко Є.В. кошти на відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "НТС" з 15.01.2013 по 31.12.2014 у розмірі 49 866,16 грн.

Згідно норм ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", надання послуг професійного арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків, здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Розмір та порядок оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство (ч. 14 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

За приписами норм ч. 16 ст. 31 вказаного Закону, звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду. Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку.

Вирішуючи питання щодо затвердження звіту ліквідатора ТОВ "НТС" арбітражного керуючого Козаренка Є.В., про оплату послуг, стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ліквідатора коштів на відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "НТС" суд першої інстанції не врахував норми Закону про банкрутство, що безпосередньо регулюють діяльність та оплату праці арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), не дослідив період та порядок нарахування заявлених вимог, вчинення арбітражним керуючим відповідних дій щодо його повноважень, не надав належної правої оцінки доказам виконання арбітражним керуючим Козаренко Є.В. своїх обов'язків у ліквідаційній процедурі ТОВ "НТС".

Доводи ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо особливого порядку виконання банком своїх зобов'язань перед кредиторами, встановленого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з огляду на розпочату процедуру його ліквідації відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898, судом першої інстанції розглянуті не були.

За приписами ст. 101 ГПК України (в редакції Кодексу №1798-ХІІ від 06.11.1991), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Метою суду апеляційної інстанції є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно, з урахуванням обмежень встановлених приписами процесуального закону.

Предметом розгляду у суді апеляційної інстанції була апеляційна скарга ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу місцевого господарського суду від 31.05.2017 у даній справі, в якій скаржник просив скасувати вказану ухвалу за наслідками розгляду звіту ліквідатора та клопотання про зупинення, прийняти нову ухвалу, якою відмовити ліквідатору в задоволенні звіту та клопотання про зупинення.

Скасовуючи пункти 1 та 6 резолютивної частини ухвали місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд, в порушення вимог ст.ст. 99-101 ГПК України не усунув недоліки допущені господарським судом першої інстанції, не з'ясував правову природу правовідносин боржника та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" як забезпеченого кредитора та правового статусу майна, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, не дослідив підстав для зупинення провадження у справі та накладення арешту на все майно боржника, з огляду на фактичні обставини справи, необхідності вчинення означених дій та підстав вважати, що їх не вчинення матиме наслідком втрату майна.

Крім того, апеляційний господарський суд, будучи зобов'язаним в силу ч.2 ст. 101 ГПК України (у визначеній вище редакції) перевірити законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в повному обсязі (за відсутності вказівки про інше в описовій частині постанови), здійснив перевірку оскарженого судового акту лише у частині накладення арешту на майно боржника та зупинення провадження у справі, обмежившись щодо іншої частини вирішених в оскаржуваній ухвалі питань загальним посиланням про необхідність залишення її без змін.

Мотивувальна частина постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.081.2017 у справі № 5002-4/4287-2010, не містить мотивування, з посиланням на норми права, щодо ухвали господарського суду Київської області від 31.05.2017 в частині затвердження звіту ліквідатора - арбітражного керуючого Козаренка Є.В. про оплату послуг та стягнення з ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" коштів на відшкодування витрат, понесених арбітражним керуючим за період виконання повноважень ліквідатора ТОВ "НТС".

Тобто, апеляційний господарський суд, залишаючи в цій частині ухвалу місцевого господарського суду без змін, із зазначенням про це в резолютивній частині постанови, не навів жодного обґрунтування прийнятого рішення.

Таким чином, апеляційним господарським судом, в порушення вимог ст. ст. 99, 101 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), не було здійснено повторного розгляду справи, з встановленням усіх обставин справи та наданням цим обставинам відповідної оцінки, як це передбачено ст. ст. 47, 43 ГПК України (у визначеній).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017), суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003р. (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006р. (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

В силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 та ч. 4 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С., скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 повністю, з направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

У зв'язку зі скасуванням постанови апеляційного господарського суду і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 42, 43 ГПК України (в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991), ст.ст. 300, 301, 308, 309, 310, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 у справі № 5002-4/4287-2010 скасувати повністю.

3. Справу № 5002-4/4287-2010 (в частині перегляду в апеляційному порядку ухвали господарського суду Київської області від 31.05.2017) передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков