ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2018 р. м. Київ Справа № 911/170/18

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», м. Київ

про стягнення ,86 грн.

За участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 13 від 29.01.2018 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 ( дов. № 23 від 23.01.2018 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Енергоринок» (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі відповідач) про стягнення ,86 грн., з яких ,70 грн. заборгованості, 111195203,93 грн. пені, 1069938,70 грн. штрафу, 63999915,47 грн. інфляційних втрат та 16884198,06 грн. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 р. в частині оплати купованої в 2017 р. електроенергії. Враховуючи наявну заборгованість відповідача, позивачем з посиланням на пп. 7.3.2 п. 7.3 договору нараховано відповідачу 111195203,93 грн. пені, 1069938,70 грн. штрафу та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 63999915,47 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 16884198,06 грн.

14.02.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив від 12.02.2018 р. на позов, в якому відповідач просить відмовити в позові повністю, посилаючись на те, що відповідач не міг впливати на перерахування коштів позивачу та їх обсяг у звязку з особливим порядком здійснення розрахунків між членами оптового ринку електроенергетики, а саме: розрахунки між відповідачем та позивачем здійснюються на підставі алгоритму, встановленого НКРЕ, та через поточні рахунки із спеціальним режимом використання; перерахування коштів здійснюється виключно АТ «Ощадбанк», без участі відповідача. АТ «Ощадбанк» перераховує кошти, які надійшли на поточні рахунки філій із спеціальним режимом використання на поточний рахунок відповідача із спеціальним режимом використання, а в подальшому АТ «Ощадбанк», без участі відповідача, керуючись алгоритмом, встановленим НКРЕ, перераховує ДП «Енергоринок» кошти з поточного рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, які надійшли від споживачів. Оскільки споживачі, яким ДП «Регіональні електричні мережі» постачає електричну енергію, куплену у позивача, своєчасно та в повному обсязі не здійснювали розрахунки, дана обставина стала наслідком неможливості належного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 р.

14.02.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання від 12.02.2018 р., в якому відповідач просить залучити до участі у справі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та арбітражного керуючого (розпорядника майна) ДП «Регіональні електричні мережі» ОСОБА_3, як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши вищезазначене клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки клопотання є необґрунтованим та не відповідає вимогам статті 50 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що рішення у даній справі не вплине на права і обовязки арбітражного керуючого ОСОБА_3 та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

21.02.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь № 01/44-2528 від 20.02.2018 р. на відзив Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», в якій позивач зазначає, що обовязок відповідача сплатити в повному обсязі вартість купованої у позивача електроенергії не обмежується наявними коштами на його поточному рахунку із спеціальним режимом використання та відповідач має і зобовязаний розрахуватись і зі своїх поточних господарських рахунків з метою повного і своєчасного виконання взятих на себе зобовязань.

01.03.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява № б/н від 01.03.2018 р. про передачу справи за підсудністю, в якій відповідач просить передати справу за підсудністю до господарського суду м. Києва, зазначаючи, що місцезнаходженням відповідача є м. Київ, а відповідно до ч. 9 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

05.03.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення № 01/44-2933 від 03.03.2018 р. на заяву відповідача щодо передачі справи за підсудністю до господарського суду м. Києва, у яких позивач зазначає, що відповідно до абз. 3 ч. 15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство предявлення поточними кредиторами вимог бо боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку, передбаченому цим Законом, а частина 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що господарським судом Київської області законно та обґрунтовано, з урахуванням положень та вимог законодавства України прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі № 911/170/18.

Розглянувши заяву відповідача про передачу справи за підсудністю суд дійшов висновку, що дана заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

В провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/4610/15 про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, можуть предявити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи те, що вимоги у справі № 911/170/18 є поточними, позивачем предявлено позовну заяву для розгляду саме до того суду, в провадженні якого перебуває справа № 911/4610/15 про банкрутство відповідача, як це передбачено Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У підготовчому засіданні 01.03.2018 р. було оголошено перерву до 13.03.2018 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.03.2018 р. закрито підготовче провадження у справі та розгляд справи по суті призначено на 29.03.2018 р.

Представник позивача у підготовчих засіданнях 15.02.2018 р., 01.03.2018 р., 13.03.2018 р. та у судовому засіданні 29.03.2018 р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у підготовче засідання 15.02.2018 р. не з'явився, у підготовчих засіданнях 01.03.2018 р. та 13.03.2018 р. проти позову заперечував, а у судовому засіданні 29.03.2018 р. заперечував проти позову та не підтримав клопотання про передачу справи за підсудністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2008 р. між Державним підприємством Енергоринок (ДПЕ - позивач) та Відкритим акціонерним товариством Укренерговугілля, яке згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 13.11.2008 р. № 557 було реорганізовано в Державне підприємство Регіональні електричні мережі (ЕК - відповідач) укладено договір № 3/08-ЕЕ/4695/01 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого ДПЕ зобовязалося продавати, а ЕК - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 4.10 договору ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках.

Відповідно до п. 4.13 договору документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками Акт купівлі-продажу електроенергії.

Згідно з п. 6.1 договору оплату за куплену електроенергію ЕК здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання ЕК, відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію, а також з інших рахунків ЕК.

Відповідно до п. 6.4 договору остаточний розрахунок за куплену електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу.

Договір укладено на термін з 01 червня 2008 року до 31 грудня 2008 року. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати договір за один місяць до дати закінчення строку дії договору (п. 11.6. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, жодна з сторін договору не заявляла про намір розірвати договір від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01 за один місяць до дати закінчення строку дії Договору.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність факту продовження дії договору від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01.

На виконання умов договору позивач за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. передав відповідачу електроенергію на загальну суму ,65 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу електроенергії за січень-грудень 2017 р. у кількості 12 шт., копії яких наявні в матеріалах справи.

Однак відповідач, в порушення вимог п. 6.1 та п. 6.4. договору за отриману в січні грудні 2017 р. електроенергію розрахувався частково у сумі 958434305,95 грн., решта вартості отриманої електроенергії у сумі ,70 грн. залишилась несплаченою, що підтверджується підписаним та завіреним печатками сторін актом звірки розрахунків станом на кінець 31.12.2017 р.

Враховуючи те, що на момент звернення позивача до суду відповідач вказану заборгованість не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача ,70 грн. боргу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», яка є чинною, купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України.

Закон України Про електроенергетику у ч. 8, 9 ст. 15 передбачає, що оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. Сторонами договору є суб'єкти господарської діяльності, пов'язаної з: диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням об'єднаною енергетичною системою України; виробництвом електричної енергії на електростанціях; передачею електричної енергії; постачанням електричної енергії; розподілом електричної енергії; оптовим постачанням електричної енергії.

Суд встановив, що договором, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної електроенергії України, є Договір між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996, затверджений постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі за текстом: ДЧОРЕ).

Згідно п. а, в ч. 1 преамбули ДЧОРЕ, Державне підприємство Енергоринок, яке одержало ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і виконувати положення цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору; Постачальник електричної енергії, який одержав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як члена ринку.

Пунктом 1.1. ДЧОРЕ передбачено, що Державне підприємство Енергоринок є стороною цього Договору та здійснює діяльність з оптового постачання електричної енергії. Постачальник електричної енергії сторона цього Договору, що купує електричну енергію на Оптовому ринку. Місцевий або незалежний постачальник, який діє відповідно до умов своє ліцензії. Місцевий постачальник - постачальник, який одержав ліцензію з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території.

Державне підприємство Регіональні електричні мережі є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, отже Позивач та Відповідач є членами оптового ринку електричної енергії.

Закон України Про електроенергетику у абз. 5 ч. 12 ст. 15 передбачає, що всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з субєктом підприємницької діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Рішенням Конституційного Суду України від 12.02.2002 № 3-рп/2002 (справа про електроенергетику) встановлено, що запроваджений порядок грошових взаєморозрахунків на оптовому ринку електричної енергії не порушує правову модель господарських відносин.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за отриману у січні грудні 2017 р. електроенергію відповідно до договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 р. у сумі ,70 грн. не оплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача ,70 грн. боргу підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 63999915,47 грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 16884198,06 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 16884198, 06 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом купівлі-продажу окремо, з урахуванням дат виникнення заборгованості, за загальний період з 15.02.2017 р. по 31.12.2017 р.

Оскільки наданий позивачем розрахунок 3 % річних є арифметично вірним, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 16884198,06 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 63999915,47 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом купівлі-продажу окремо за загальний період з 01.03.2017 р. по 31.12.2017 р.

Оскільки наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, то позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 63999915,47 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 111195203,93 грн. пені нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом купівлі-продажу окремо за загальний період з 20.02.2017 р. по 31.12.2017 р. з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та 1069938,70 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 7.3.2. Договору сторони погодили, що ЕК несе відповідальність за порушення строків оплати за отриману електроенергію, передбачених розділом 6 договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обовязку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії.

Позивач просить стягнути з відповідача 1069938,70 грн. штрафу, нарахованого на заборгованість відповідача за період з січня 2017 р. по жовтень 2017 р.

Оскільки заборгованість за період з січня 2017 р. по жовтень 2017 р. існує понад 30 днів, наданий позивачем розрахунок 0,1 % штрафу від суми простроченого платежу є арифметично вірним, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1069938,70 грн. штрафу підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути 111195203,93 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом купівлі-продажу окремо за загальний період з 20.02.2017 р. по 31.12.2017 р. з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Наданий позивачем розрахунок пені є невірним.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума пені нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом купівлі-продажу окремо за загальний період з 20.02.2017 р. по 31.12.2017 р. з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України становить 111195203,62 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, буд.85, код 32402870) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, код 21515395,70 грн. (один мільярд триста пять мільйонів двісті вісім тисяч триста девяносто пять грн. 70 коп.) боргу, 111195203,62 грн. (сто одинадцять мільйонів сто девяносто пять тисяч двісті три грн. 62 коп.) пені, 1069938,70 грн. (один мільйон шістдесят девять тисяч девятсот тридцять вісім грн. 70 коп.) штрафу, 63999915,47 грн. (шістдесят три мільйони девятсот девяносто девять тисяч девятсот п'ятнадцять грн. 47 коп.) інфляційних втрат, 16884198,06 грн.(шістнадцять мільйонів вісімсот вісімдесят чотири тисячі сто девяносто вісім грн. 06 коп.) 3 % річних та 616700,00 грн. (шістсот шістнадцять тисяч сімсот грн. 00 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 ст. Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно з пунктом 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 06.04.2018 р.

Суддя О.О. Рябцева