УХВАЛА

06 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/21409/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жуков С.В. - головуючий, Ткач І.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017

(головуючий - Стратієнко Л.В., судді: Кондратова І.Д., Несвєтова Н.М.)

постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017

(головуючий - Чорна Л.В., судді: Яковлєв М.Л., Разіна Т.І.)

у справі № 910/21409/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи"

про стягнення 545 157, 68 дол. США, що еквівалентно 12 589 250, 88 грн,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2016 до господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" (далі в тексті - Позивач/ ТОВ "Інтербізнесконсалт") надійшла позовна заява про стягнення курсової різниці та судових витрат, у якій Позивач просив суд стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі в тексті - Відповідач 1/ ПАТ "Укрнафта") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" (далі в тексті - Відповідач 2/ ТОВ "Транспортні автоматизовані системи") 5 000, 00 доларів США, що станом на день написання позовної заяви складає 133 350, 00 гривень.

13.01.2017 до господарського суду міста Києва від Позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої Позивач просить суд стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" курсову різницю 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 264 700,00 грн., а також стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" курсову різницю 444 157,68 доларів США, що еквівалентно 11 756 853,78 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі № 910/21409/16 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" 11 830 807 (одинадцять мільйонів вісімсот тридцять тисяч вісімсот сім) грн. 56 коп. курсової різниці та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 910/21409/16, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017, рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2017 скасовано; провадження у справі №910/21409/16 припинено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" (далі в тексті - ТОВ "Інтербізнесконсалт"/Заявник) надіслало на адресу Верховного Суду України Заяву від 14.12.2017 № 14-12-17 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 (далі в тексті - Заява) у якій Заявник просить суд постанову Вищого господарського суду України від 30.08.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі № 910/21409/16 скасувати, а рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2017 у справі № 910/21409/16 залишити без змін.

10.01.2017 Заява ТОВ "Інтербізнесконсалт" надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.01.2018 для розгляду Заяви ТОВ "Інтербізнесконсалт" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 визначено колегію суддів у складі: Стратієнко Л.В. - головуючий, доповідач, Ткач І.В., Мамалуй О.О.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2018 у справі № 910/21409/16 заяву судді Стратієнко Л.В. про самовідвід у розгляді Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі №910/21409/16 задоволено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2018 для розгляду Заяви ТОВ "Інтербізнесконсалт" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, доповідач, Ткач І.В., Мамалуй О.О.

Ухвалою Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 910/21409/16 Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 залишено без руху; надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" строк для усунення недоліків Заяви №14-12-17 від 14.12.2017 до 31 січня 2018 року.

02.02.2018 до Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" надійшов супровідний лист з письмовими поясненнями та доказом сплати судового збору. Вказаний супровідний лист було направлено засобами поштового зв'язку 31.01.2018, про що свідчить відтиск календарного штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті у якому надійшли вказані документи.

Ухвалою Верховного Суду від 15.02.2018 (колегія суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, Ткач І.В., Мамалуй О.О.) призначено, після усунення недоліків, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтребізнесконсалт" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи.

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 12.03.2018 № 557 у зв'язку з відпусткою судді Мамалуя О.О., відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/21409/16.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018 для розгляду Заяви ТОВ "Інтербізнесконсалт" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. - головуючий, доповідач, Ткач І.В., Ткаченко Н.Г.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/21409/16 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтребізнесконсалт" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 до провадження; призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтребізнесконсалт" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи.

За приписами підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. п. 1-3 ч. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно з таких підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підвідомчості або підсудності справ; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 111-19 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) до заяви додаються: копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу; копія постанови Верховного Суду України, якщо заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

В якості підтвердження підстав для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 в порядку передбаченому пунктом 3 частини першої статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) до Заяви додано наступні копії постанов Верховного Суду України: від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, від 02.07.2015 у справі № 6 316цс15, від 21.10.2015 у справі № 6-831цс15.

Відповідно до положень підпункту 7 пункту 1 розділу Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

У постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16 зазначено наступні висновки:

- третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У зв'язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається;

- відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом;

- у разі відсутності такого застереження господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі лише за наявності волі обох сторін про розгляд конкретного спору арбітражем, оформленої відповідним зверненням до суду;

- у справі, яка розглядається, судом установлено, що передбачене в п. 7.2 Контракту третейське застереження було укладено між ПАТ «Укрнафта» і ТОВ «Індустрія Феросплавів». Між ТОВ «Промислово-Інноваційний Союз» і ПАТ «Укрнафта» угоди про передачу спорів на розгляд МКАС при ТПП України укладено не було; про припинення провадження у справі з підстав передачі спору на розгляд арбітражем звернувся лише один з відповідачів;

- таким чином, висновки судів про відмову в задоволенні клопотання ПАТ «Укрнафта» про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК є правильними, а тому заява в частині перегляду рішень у справі № 910/8318/16 з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 111-16 ГПК, не підлягає задоволенню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглядаючи Заяву від 14.12.2017 № 14-12-17 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 у справі № 910/21409/16 вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який викладений у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, у зв'язку з наступним.

Згідно положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, установлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду за захистом своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, у тому числі в судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, та спорів, передбачених пунктом 4 частини 1 цієї статті.

Водночас відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно з положеннями статей 7, 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

У разі відсутності такого застереження господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі лише за наявності волі обох сторін про розгляд конкретного спору арбітражем, оформленої відповідним зверненням до суду.

Попри те, що в справі № 910/21409/16 наявні подібні правовідносини зі справою № 910/8318/16, зокрема в частині того, що передбачене в п. 7.2 Контракту третейське застереження було укладено між ПАТ «Укрнафта» і ТОВ «Індустрія Феросплавів». Між ТОВ "Інтербізнесконсалт" і ПАТ «Укрнафта» угоди про передачу спорів на розгляд МКАС при ТПП України укладено не було; про припинення провадження у справі з підстав передачі спору на розгляд арбітражем звернувся лише один з відповідачів, колегія суддів зазначає, що висновок про правомірність відмови в задоволенні клопотання ПАТ «Укрнафта» про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК, який викладений в постанові Верховного Суду України, є таким, що прямо суперечить положенням ст. 514 ЦК України, оскільки буде порушено вимогу закону про перехід до ТОВ "Інтербізнесконсалт" як нового кредитора за Контрактом від 26.06.2013 № 180/2013, прав і обов'язків первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Зазначена норма кореспондується у частині надання відповідних гарантій зі статтею 55 Конституції України.

Наявність дійсного третейського застереження та обов'язковість звернення до третейського суду за наявності волі на розгляд справи третейським судом, що її виявив відповідач, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України.

Статтею 3 Закону України "Про третейські суди" встановлено, що завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.

Ухилення позивача від виконання положень п. 7.2. Контракту від 26.06.2013 № 180/2013 про передачу спорів на розгляд МКАС при ТПП України, має розглядатися як дії, що суперечать самій ідеї Закону України "Про третейські суди", яка полягає у гарантуванні, у даному випадку, учасникам господарських відносин права розраховувати на швидкий та ефективний спосіб вирішення господарського спору альтернативним шляхом.

На момент винесення судом апеляційної та касаційної інстанції рішень про припинення провадження у справі у зв'язку з третейським застереженням, позивачем не було доведено неефективності третейського застереження передбаченого у п. 7.2. Контракту від 26.06.2013 № 180/2013.

З огляду на те, що колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16 щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Суд дійшов висновку про передачу справи № 910/21409/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись положеннями підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

Справу № 910/21409/16 разом із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" від 14.12.2017 № 14-12-17 про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.08.2017 разом з доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий С.В. Жуков

Судді І.В. Ткач

Н.Г. Ткаченко