ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 927/1200/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.

учасники справи:

боржник - Бахмацьке районне споживче товариство,

ліквідатор - арбітражний керуючий Рязанова Світлана Миколаївна,

кредитор - ОСОБА_5, особисто

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 11.12.2017

у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О. (головуючий), Верховець А.А., Доманська М.Л.

та на ухвалу Господарського суду Чернігівської області

від 08.11.2016

у складі судді Сидоренко А.С.

про банкрутство Бахмацького районного споживчого товариства

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 04.01.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Київського апеляційного господарського суду, ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі №927/1200/15 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, чинній з 15.12.2017 (далі - ГПК України).

2. 22.01.2018 Київським апеляційним господарським судом надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_5 разом з матеріалами справи №927/1200/15, які надійшли до суду касаційної інстанції 24.01.2018.

3. 26.02.2018, за наслідком проведеного автоматизованого розподілу справи, оформленого протоколом від 24.01.2018, колегією суддів Верховного Суду у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. поновлено ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі №927/1200/15, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 та призначено її розгляд на 03.04.2018 о 14 год. 30 хв.

4. Учасники справи відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_5 не подали.

5. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування положень статей 44, 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статей 20, 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 33 ГПК України в редакції Закону України №1798-ХІІ від 06.11.1991, до набрання чинності Законом України №2147-VІІI від 03.10.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Провадження у справі №927/1200/15 про банкрутство Бахмацького районного споживчого товариства (далі - Бахмацьке РСТ, боржник), порушене ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 06.10.2015 за заявою голови ліквідаційної комісії боржника ОСОБА_5 на підставі статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), здійснюється на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою місцевого господарського суду від 15.10.2015 про визнання боржника банкрутом з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого Рязанової С.М.

7. 16.10.2015 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення №23918 про порушення справи про банкрутство Бахмацького РСТ.

8. 02.07.2016 ОСОБА_5 звернувся до місцевого господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, в якій просив суд поновити його на роботі з 24.05.2016 та визнати кредитором боржника з вимогами на суму 38 368, 71 грн. заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та допомоги при звільненні у зв'язку з ліквідацією підприємства-роботодавця як постраждалому 2-ї категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (т. 5, а.с. 42-49).

9. 26.09.2016 ОСОБА_5 подано до місцевого господарського суду заяву про збільшення грошових вимог до боржника до 52 912, 07 грн., з яких 32 167, 74 грн. заробітної плати за період з 01.01.2016 по 29.09.2016, невиплаченої йому при звільненні з посади голови правління Бахмацького РСТ у зв'язку з ліквідацією товариства в процедурі банкрутства з 24.05.2016 на підставі наказу ліквідатора Бахмацького РСТ Рязанової С.М. від 24.05.2016 №3-к, 693,23 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 5 651,10 грн. компенсації за невикористану відпустку в період з жовтня 2015 року по 29.09.2016, 3 600 грн. вихідної допомоги при звільненні в порядку статті 44 КЗпП України та 10 800 грн. допомоги при звільненні у зв'язку з ліквідацією підприємства як постраждалому 2-ї категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (т. 5, а.с. 75-90).

10. Розгляд грошових вимог ОСОБА_5 до Бахмацького РСТ неодноразово відкладався місцевим господарським судом.

11. 08.11.2016 Господарський суд Чернігівської області у складі судді Сидоренко А.А. заяву ОСОБА_5 про поновлення на роботі залишив без задоволення, заяву ОСОБА_5 про визнання грошових вимог задовольнив частково, визнав грошові вимоги ОСОБА_5 в розмірі 11 680, 09 грн., зобов'язав ліквідатора Бахмацького РСТ - арбітражного керуючого Рязанову С.М. включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ОСОБА_5 в розмірі 11 680, 09 грн. у першу чергу задоволення, грошові вимоги ОСОБА_5 в розмірі 41 231, 98 грн. відхилив.

12. Визнаючи частково грошові вимоги ОСОБА_5 по заробітній платі на суму 6 634, 48 грн., не виплаченій за період з 01.01.2016 по 24.05.2016, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_5 не підтверджено належними та допустимими доказами розміру його посадового окладу як голови правління Бахмацького РСТ у спірний період, у зв'язку з чим судом здійснено розрахунок його заробітної плати з 01.01.2016 по 24.05.2016 (дата звільнення з посади), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на відповідний календарний рік (на 2016 рік поквартально), зважаючи на гарантоване статтею 43 Конституції України право працівника на оплату праці, яка не може бути нижчою законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати в силу статті 3 Закону України "Про оплату праці".

13. Заявлені ОСОБА_5 вимоги по заробітній платі за період з 25.05.2016 по 29.09.2016 місцевим господарським судом відхилено з огляду на встановлені обставини звільнення ОСОБА_5 з посади голови правління Бахмацького РСТ з 24.05.2016 на підставі наказу ліквідатора Рязанової С.М. за №3-к від 24.05.2016.

14. Відмовляючи у задоволенні грошових вимог ОСОБА_5 щодо виплати вихідної допомоги в порядку статті 44 КзПП України при його звільненні на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є громадянином, віднесеним до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а, відтак, в силу статей 20, 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має право на допомогу у зв'язку з його звільненням внаслідок ліквідації Бахмацького РСТ в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати - 3 974, 01 грн. (1 324, 67 грн.*3). Отже, суд дійшов висновку про перевагу спеціальних норм зазначеного Закону над загальними нормами статті 44 КЗпП України про виплату вихідної допомоги звільненому працівнику.

15. Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення вимог ОСОБА_5 щодо виплати йому грошової компенсації за невикористану відпустку за 24 календарні дні на суму 1 071, 60 грн. мотивоване тим, що грошові вимоги в цій частині є обґрунтованими з огляду на встановлене статтею 83 КЗпП України право працівника у разі звільнення на одержання грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, розрахунок якої судом здійснено виходячи із посадового окладу в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць. Суд відхилив доводи ОСОБА_5 про наявність у нього невикористаної відпустки у кількості 45 днів як такі, що не підтверджені належними доказами.

16. Місцевий господарський суд відмовив у грошових вимогах ОСОБА_5 до боржника-роботодавця в частині суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з посиланням на те, що у день звільнення (24.05.2016) ОСОБА_5 не працював, наказ про звільнення отримав поштою та не передав ліквідатору банкрута Рязановій С.М. свою трудову книжку, що унеможливило внесення до неї запису про звільнення ОСОБА_5 з посади голови правління Бахмацького РСТ та виключає наявність вини ліквідатора банкрута у невиплаті ОСОБА_5 належних до сплати сум при його звільненні із займаної посади.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

17. ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким поновити його на роботі з 24.05.2016 та визнати грошові вимоги до боржника на суму 52 912, 07 грн., обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням законодавства про оплату праці при розгляді грошових вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_5

18. 11.12.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі №927/1200/15 залишено без змін.

19. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, з його висновками про обґрунтованість спірних кредиторських вимог в частині 11 680, 09 грн. належними та достатніми доказами та їх включення до реєстру вимог кредиторів Бахмацького РСТ у першу чергу як вимог кредитора по заробітній платі.

20. Суд апеляційної інстанції спростував доводи ОСОБА_5 про наявність підстав для задоволення його вимог в частині заявленого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зазначив про відсутність вини ліквідатора Рязанової С.М. у непроведенні розрахунку з ОСОБА_5 при звільненні з огляду на встановлені обставини відсутності у ліквідатора всіх необхідних документів на підтвердження трудових правовідносин ОСОБА_5 з Бахмацьким РСТ та непред'явлення ОСОБА_5 ліквідатору товариства-банкрута вимоги про проведення розрахунку.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (боржника)

21. Скаржник аргументував, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статті 117 КЗпП України щодо права ОСОБА_5 на виплату йому Бахмацьким РСТ середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як у день звільнення з посади голови правління Бахмацького РСТ на підставі наказу №3-к від 24.05.2016 ліквідатор товариства Рязанова С.М. не виплатила належну ОСОБА_5 заробітну плату та не видала йому заповнену трудову книжку.

22. Скаржник доводив, що судами передчасно відхилено його вимоги в частині 41 231, 98 грн. грошових коштів, невиплачених ОСОБА_5, як працівнику, у день його звільнення у зв'язку з ліквідацією Бахмацького РСТ в процедурі банкрутства, а, відтак, порушено вимоги статей 34, 43 ГПК України в редакції до 15.12.2017 щодо оцінки доказів, наданих спірним кредитором на підтвердження його грошових вимог.

Доводи інших учасників справи

23. Учасники справи відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_5 не подали.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

24. Кодекс законів про працю України

Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 44 - при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Частини 1, 4 статті 48 - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

25. Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58

Пункт 2.2. - до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника, відомості про роботу, звільнення.

Пункт 2.3. - записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Пункт 2.4. - усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пункт 2.5. - з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 №277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Пункт 2.27. - запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Пункт 4.1. - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

26. Закону України "Про оплату праці"

Стаття 28 - у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов'язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкрутству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

27. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011

Стаття 1 - кредитор - юридична (фізична) особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Частина 3 статті 95 - кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Частина 4 статті 23 - особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати.

Пункт 1 частини 1 статті 45 - кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин.

28. Господарський процесуальний кодекс України в редакції до 15.12.2017

Стаття 36 - письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Частина 1 статті 65 - в ході підготовки справи до розгляду з метою забезпечення правильного та своєчасного вирішення господарського спору суддя зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (пункт 4).

Частини 1, 2 статті 101 - у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

29. З огляду на те, що відповідно до статті 300 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні (ухвалі) або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів Верховного Суду зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неналежну оцінку судами доказів, наданих спірним кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, разом з тим, його доводи про порушення судами положень трудового законодавства при розгляді спірних кредиторських вимог колегія суддів Верховного Суду вважає прийнятними.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

30. Аналіз приписів частини 3 статті 95, частини 4 статті 23 та частини 1 статті 45 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 свідчить про те, що з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання банкрутом боржника, який ліквідується власником, кредитори по заробітній платі вправі заявити грошові вимоги до боржника-роботодавця у справу про банкрутство без обмеження строку на їх пред'явлення періодом в один місяць з моменту здійснення офіційного повідомлення про визнання боржника банкрутом. Вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати погашаються в ліквідаційній процедурі у першу чергу задоволення реєстру вимог кредиторів.

31. За змістом частини 7 статті 23 Закону про банкрутство вбачається, що обов'язком господарського суду є розгляд грошових вимог кредиторів з виплати заробітної плати, щодо яких є заперечення боржника, на предмет їх правомірності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені кредитором по заробітній платі ОСОБА_5 грошові вимоги до боржника (з урахуванням заяви про їх збільшення) на суму 52 912, 07 грн. є спірними як такі, що не визнаються ліквідатором банкрута Рязановою С.М. в повному обсязі (т. 5, а.с. 106-109, 191-193).

Ліквідатор зазначила, що заявлені ОСОБА_5 грошові вимоги до Бахмацького РСТ, як роботодавця, не є безспірними, оскільки ОСОБА_5 не доведено факту його перебування у трудових правовідносинах із товариством-боржником у спірний період (з 01.01.2016 по 29.09.2016) та не надано ліквідатору Рязановій С.М., яка виконує повноваження керівника банкрута з 15.10.2015, оригіналу його трудової книжки для внесення запису про звільнення ОСОБА_5 з посади голови правління Бахмацького РСТ на підставі наказу №3-к від 24.05.2016 (т. 5, а.с. 193).

32. Виходячи з приписів частини 1 статті 48 КЗпП України та пунктів 2.2, 2.3., 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, основним документом, що відображає відомості про трудову діяльність працівника, є трудова книжка, до якої при припиненні трудових правовідносин роботодавцем вносяться дані про звільнення працівника з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, що є підставою для звільнення. Такі відомості вносяться у трудову книжку працівника у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу про звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про збільшення грошових вимог до боржника від 29.09.2016 ОСОБА_5 долучено нотаріально засвідчену копію трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_5, із останнім записом за №24 від 24.10.2013 про його обрання головою правління Бахмацького РСТ на підставі протоколу звітно-виборних зборів Бахмацького РСТ від 24.10.2013 (т. 5, а.с. 84-86).

Разом з тим, в порушення вимог статей 34, 36, 43, 65 ГПК України в редакції до 15.12.2017, місцевим господарським судом в ході підготовки до розгляду спірних вимог кредитора по заробітній платі ОСОБА_5 не було витребувано у ОСОБА_5 оригіналу його трудової книжки, зважаючи на надані ліквідатором товариства-роботодавця суду пояснення про непередання їй ОСОБА_5 трудової книжки після початку виконання ліквідатором Рязановою С.М. повноважень керівника Бахмацького РСТ з 15.10.2015 та виходячи з обов'язку суду в судовому засіданні при розгляді трудового спору по суті встановити фактичну дату звільнення працівника, що зазначається роботодавцем у трудовій книжці працівника у день його звільнення та має значення для визначення періоду розрахунку належних працівнику при звільненні сум заробітної плати, вихідної допомоги, а також періоду нарахування працівнику середнього заробітку у разі затримки розрахунку при звільненні.

33. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у день звільнення - 24.05.2016 ОСОБА_5, як голова правління Бахмацького РСТ, не працював (т. 5, а.с. 200, т. 6, а.с. 150). При цьому, згідно з пунктом 2.27. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, висновки судів про те, що фактичною датою звільнення ОСОБА_5 з посади голови правління Бахмацького РСТ є 24.05.2016 без дослідження даних оригіналу його трудової книжки на предмет наявності в ній запису про звільнення ОСОБА_5 із займаної посади є передчасними, а тому результат розгляду судами спірних грошових вимог ОСОБА_5 до Бахмацького РСТ, як кредитора з виплати заробітної плати, підлягає скасуванню з переданням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

34. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи та невірне застосування судами положень трудового законодавства щодо підстав та порядку проведення розрахунків юридичної особи-банкрута із звільненим працівником, є такими помилками, які порушили принцип повноти та об'єктивності розгляду господарським судом вимог кредитора по заробітній платі, заявлених у справу про банкрутство.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

35. Суд погоджується з доводами скаржника відповідно до пунктів 21-22 мотивувальної частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 30-34 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, суду касаційної інстанції надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ОСОБА_5, скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі №927/1200/15 та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам належить перевірити обґрунтованість заявлених ОСОБА_5 кредиторських вимог, як вимог щодо виплати належних йому при звільненні грошових сум, у зв'язку із ліквідацією Бахмацького РСТ, зважаючи на дату його фактичного звільнення з посади голови правління Бахмацького РСТ, та з огляду на встановлене прийняти обґрунтоване рішення про наявність (відсутність) правових підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів на стадії ліквідаційної процедури боржника, що ліквідується власником, вимог ОСОБА_5 з визначенням черговості їх задоволення в порядку статті 45 Закону про банкрутство.

В. Судові витрати

37. У зв'язку із частковим задоволенням касаційної скарги та скасуванням судових рішень судів попередніх інстанцій про часткове визнання вимог спірного кредитора з виплати заробітної плати, питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду по суті спірних кредиторських вимог не відбулося.

На підставі викладеного та керуючись статтями 308, 310, 315 ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі №927/1200/15 скасувати.

Справу №927/1200/15 направити на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребня