ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р. Справа № 914/1983/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради, м.Львів, б/н від 22.12.2017 р.

на рішення господарського суду Львівської області

від 12.12.2017 р.

у справі №914/1983/17

за позовом Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю

Західуніверсал плюс, м. Львів

про зобовязання звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю №2901-вих-100 від 24.01.2018р.

відповідача: ОСОБА_3 адвокат за довіреністю б/н від 15.11.2018 р. та ордером №59226 від 04.02.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.12.2017р. (враховуючи ухвалу суду від 15.01.2018р.) у справі №914/1983/17 (суддя Запотічняк О.Д.) в задоволенні позовних вимог Львівської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю Західуніверсал плюс про зобовязання звільнити земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди, відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спірна споруда, яка належить відповідачу та знаходиться за адресою: м.Львів, просп. В.Чорновола, 101 не була включена в додаток №1 ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 р. № 1568, оскільки була протиправно виключена з переліку таких споруд ухвалою Львівської міської ради від 10.11.2016р. № 1216, що встановлено постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2017р. у справі №465/641/17. Разом з тим, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що відсутність між сторонами відповідного договору на користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення належної відповідачу тимчасової споруди, є наслідком протиправних дій позивача.

Позивачем подано апеляційну скаргу б/н від 22.12.2017 р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 12.12.2017 р. та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Свої доводи скаржник аргументує, зокрема, тим, що спірна земельна ділянка була передана відповідачу в користування для розміщення тимчасової споруди відповідно до договору оренди землі від 15.12.2015р., проте строк дії даного договору закінчився 30.12.2016р., а тому вважає, що з цього моменту жодних договірних відносин, щодо використання відповідної земельної ділянки, між сторонами не виникало. При цьому, апелянт посилається на те, що договір оренди землі було укладено, зокрема, і на підставі ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015р. № 4527 Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова, якою управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування необхідно було продовжити на 2 роки до 30.12.2016р. договори оренди землі для розміщення тимчасових споруд, перелічених у додатку 2Р-3, та укласти додаткові угоди. Жодних змін до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015р. № 4527 в частині продовження терміну дії договорів оренди землі для розміщення тимчасових споруд внесено не було.

Разом з тим, скаржник звертає увагу на те, що Львівською міською радою, а також її виконавчими органами, з 2016 року не погоджувалось встановлення тимчасових споруд ТзОВ Західуніверсал плюс на території земельної ділянки за адресою: м.Львів, пр.Чорновола, 101.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського суду першої інстанції без змін. Свої заперечення обгрунтовує тим, що спірна тимчасова споруда не була включена в додаток №1 ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017р. № 1568 лише внаслідок того, що така споруда була протиправно виключена з переліку таких споруд ухвалою Львівської міської ради від 10.11.2016р. № 1216.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 15.12.2015р. між Львівською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю Західуніверсал плюс укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого в оренду передається земельна ділянка, кадастровий № :07:001:0097 площею 0.0056 га. Строк дії даного договору до 30.12.2016р. (п. 8 договору).

Вказаний договір було укладено враховуючи ухвалу Львівської міської ради № 5121 від 30.09.2015 р., якою були внесені зміни до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд, зокрема, щодо тимчасової споруди позивача шляхом перенесення відомостей про неї з додатка 2Р-К до додатка 2Р-3 (тобто споруду відповідача віднесено до тимчасових споруд, які розміщено на підставі договору оренди земельної ділянки, а не договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою).

Згідно документальних доказів у справі, договір оренди землі було укладено, зокрема, і на підставі ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015р. № 4527 Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова, якою управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування необхідно було продовжити договори оренди землі на 2 роки до 30.12.2016р. для розміщення тимчасових споруд, перелічених у додатку 2Р-3, та укласти додаткові угоди.

Жодних змін до ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 р. № 4527 в частині продовження терміну дії договорів оренди землі для розміщення тимчасових споруд внесено не було.

02.03.2017р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №1568 Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова, якою, продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, які розміщені на території м. Львова, до 31.05.2018р. згідно з додатком 1 та встановлено, що після завершення зазначеного у п. 1 цієї ухвали терміну, у разі відсутності зауважень щодо розміщення тимчасових споруд та наявності всіх документів на їх встановлення, передбачених ухвалою міської ради від 23.04.2015р. №4526 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові", термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах продовжується до 31.05.2020р.

Проте, тимчасова споруда, яка належить відповідачу до вказаного переліку не увійшла.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Ухвалою Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015р. затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, відповідно до п.2.1 якого, розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту привязки, плану земельної ділянки та договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті привязки, та плану земельної ділянки або схемі привязки.

Ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017р. № 1613 внесено зміни до Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, згідно яких розміщення тимчасових споруд здійснюється виключно на підставі договору оренди конструктивних елементів благоустрою, що укладається з управлінням комунальної власності ДЕР Львівської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали Львівської міської ради від 10.11.2016р. №1216 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015 року № 4527» належна позивачу споруда була вилучена з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові (п. 17 Додатку 3-В).

Зясуванням документальних доказів у справі встановлено, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2017р. у справі №465/641/17 визнано протиправним п.17 додатку 3-В ухвали Львівської міської ради від 10.11.2016р. № 1216 Про внесення змін до ухвали міської ради від 23.04.2015р. № 4527 Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова щодо вилучення з комплексної схеми розміщення тимчасових споруд, належної ТзОВ Західуніверсал плюс тимчасової споруди, що розташована за адресою: м.Львів, проспект Чорновола, 101.

При цьому, визнано протиправним та скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.01.2017р. №2, яким ТзОВ Західуніверсал плюс було зобовязано демонтувати тимчасову споруду, яка належить позивачу та розташована за адресою: м.Львів, вул. В.Чорновола,101.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Перевіряючи рішення місцевого господарського суду в сукупності із доводами апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що фактично, ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017р. визначено, що для потрапляння конкретної споруди, яка перебувала в переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, затвердженого ухвалою №4527 від 23.04.2015р., до нового переліку, затвердженого ухвалою №1568 від 02.03.2017р., жодного волевиявлення субєкта господарювання потрібно не було.

Таким чином, за умов перебування спірної споруди в переліку, затвердженому ухвалою Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015р., вона мала б автоматично потрапити до переліку затвердженого ухвалою №1568 від 02.03.2017р.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги висновки, викладені у постанові Франківського районного суду м.Львова від 16.06.2017р. у справі №465/641/17, колегія суддів погоджується з доводами місцевого господарського суду про те, що спірна споруда, яка належить відповідачу та знаходиться за адресою: м.Львів, просп. В.Чорновола, 101, не була включена в додаток №1 ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017р. № 1568 лише внаслідок того, що вказана споруда була протиправно виключена з переліку таких споруд ухвалою Львівської міської ради від 10.11.2016р. № 1216.

Разом з тим, відповідно до п.4.1 ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 р. № 1568, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку зобовязано укласти договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд згідно з додатком 1.

Оцінюючи документальні докази у справі в їх сукупності разом із доводами апеляційної скарги, судом зясовано, що якщо б Львівська міська рада не порушила права відповідача виключивши належну йому тимчасову споруду за адресою: м.Львів, просп. В.Чорновола, 101 з переліку, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015р. вона б автоматично потрапити до переліку, затвердженого ухвалою №1568 від 02.03.2017р. і як наслідок, між позивачем та відповідачем мав бути укладений договір на користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення тимчасових споруд.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про те, що відсутність між сторонами відповідного договору на користування окремими конструктивними елементами благоустрою для розміщення належної відповідачу тимчасової споруди, є наслідком протиправних дій позивача.

З огляду на вищевикладене та наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому оспорюване рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ? без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав відшкодування витрат позивачу за сплату судового збору внаслідок подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 12.12.2017 р. у справі № 914/1983/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та строки, визначені ст.ст. 288, 289, 291 ГПК України.

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.04.2018 р.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді Н.М. Кравчук

ОСОБА_1