ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/8699/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування",

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз",

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

на рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2017 (головуючий суддя Привалов А.І.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 (головуючий - Алданова С.О., судді: Мартюк А.І., Зубець Л.П.)

у справі № 910/8699/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" (далі - ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (далі - ТОВ "Карпатигаз")

про стягнення 20 322,10 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Карпатигаз" про стягнення 20 322,10 грн. (з них: 19 395,51 грн. основного боргу, 726,05 грн. - інфляційних втрат, 200,54 грн. -3% річних), у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором оренди від 14.11.2016 № УГВ 3590/33/2-16 у частині відшкодування витрат позивача, які пов'язані з повірками засобів вимірювальної техніки та потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2017, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017, позов задоволено повністю, з посиланням на його обґрунтованість.

ТОВ "Карпатигаз", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Так, згідно з доводами Компанії, викладеними у касаційній скарзі:

- суди у прийнятті оскаржуваних судових актів взяли до уваги лише доводи позивача, внаслідок чого були порушені права відповідача;

- судами не наведено правового обґрунтування, в результаті якого відхилені або не взяті до уваги обставини, що були викладені відповідачем у відзиві, апеляційній скарзі та доповненні до апеляційної скарги;

- відповідач звертав увагу суду на те, що послуги, які пов'язані з повірками, були замовлені позивачем ще до укладення договору оренди від 14.11.2016 № УГВ 3590/33/2-16 і до передачі в оренду майна за цим договором, відповідно, не можуть бути відшкодовані за цим договором. Проте зазначені обставини залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій;

- також поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося й те, що повірки засобів вимірювальної техніки та потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу були проведені з власною ініціативи позивача, без згоди відповідача та без обґрунтування необхідності їх проведення;

- оскільки позивач провів повірки без згоди відповідача та без обґрунтування необхідності їх проведення, суди мали застосувати до спірних правовідносин приписи статті 778 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої позивач не має права на відшкодування понесених ним витрат на поліпшення речі.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, а судові акти попередніх інстанцій залишити без змін, зазначаючи, зокрема про те, що суди попередніх інстанцій об'єктивно та повно з'ясували всі фактичні обставини справи без порушень норм матеріального та процесуального права; оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.

Розгляд касаційної скарги ТОВ "Карпатигаз" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини четвертої статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017).

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 14.11.2016 позивачем як орендарем та відповідачем як орендодавцем укладено договір оренди № УГВ 3590/33/2-16 (далі - Договір), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві у строкове платне користування Хрестищенську дотискуючу компресорну станцію, реконструйовану згідно з Проектом "Облаштування Хрестищенського газоконденсатного родовища. Реконструкція Хрестищенської дотискуючої компресорної станції. Установка поглибленого вилучення вуглеводнів", що складається з основних засобів, перелік яких наведений в додатку № 1, а орендар зобов'язується прийняти майно у строкове платне користування та сплачувати орендодавцеві орендну плату в порядку та розмірах, встановлених цим договором;

- відповідно до пункту 1.2 Договору майно розташоване за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Першотравневе;

- за умовами пункту 1.6 Договору орендар використовує майно за його цільовим призначенням - перекачка (компримування) вуглеводнів Хрестищенсько -Єфремівської групи родовищ та Шебелинського родовища;

- пунктом 1.7 Договору передбачено, що з підписанням цього договору майно передається для використання в господарській діяльності орендаря, в зв'язку з чим витрати на енергоресурси, пов'язані з експлуатацією майна орендарем, а саме: витрати паливного газу та електроенергії, використаних під час експлуатації майна орендарем протягом строку дії цього договору, покладаються на орендаря;

- згідно з пунктом 1.8 Договору сторони узгодили, що амортизаційні витрати та всі інші витрати на утримання майна, в тому числі витрати на поточний та капітальний ремонти, крім витрат, вказаних у пункті 1.7 цього договору, покладаються на орендодавця та в будь-якому випадку не підлягають компенсації орендарем;

- відповідно до пункту 3.1 Договору орендодавець зобов'язується: нести всі витрати, пов'язані з майном крім витрат, зазначених в пункті 1.7 Договору; відшкодувати орендарю витрати на ремонт майна, здійснені орендарем на підставі підтверджуючих документів, наданих орендарем, та в строки, вказані орендарем у вимозі щодо відшкодування вартості проведеного ним ремонту.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що:

- позивачем понесені витрати, пов'язані з повіркою засобів вимірювальної техніки на підставі договору на виконання платних робіт (послуг) від 03.02.2010 № 007266, укладеного з ДП "Харківстандартметрологія", що підтверджується актом від 16.12.2016 № 37459, відповідно до якого здійснено перевірку та оформлення паспорту на звужуючий пристрій та повірку діафрагми на загальну суму 2566,90 грн. з ПДВ. Сума у розмірі 2566,90 грн. увійшла до загальної суми, яка була сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення від 24.11.2016 № 17721 на суму 8664,83 грн.;

- також позивачем понесені витрати, пов'язані з проведенням повірки потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу на підставі договору виконання платних послуг від 11.10.2016 № 440-В517/16, укладеного з ДП "Укрметртестстандарт"; відповідно до акта від 27.12.2016 № 440-В517/16 були виготовлені повірочні газові суміші типу природного газу у кількості 2 балони на загальну суму 16 828,61 грн. з ПДВ, які оплачені позивачем відповідно до платіжного доручення від 01.12.2016 № 4013.

- позивач звернувся до відповідача з вимогами від 22.12.2016 № 36-06-13753-3 та від 27.12.2016 № 36-06-13905-3 про відшкодування понесених ним витрат, проте відповідач залишив вказані вимоги без відповіді та задоволення.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат, які пов'язані з повіркою засобів вимірювальної техніки та повіркою потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу.

Відповідно до частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як унормовано у частині першій статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили, зокрема, з того, що відповідач зобов'язаний компенсувати позивачу витрати, понесені на утримання орендованого майна згідно актів від 16.12.2016 № 37459 на суму 2566,90 грн. та від 27.12.2016 № 440-В517/16 на суму 16 826,61 грн. Такі витрати не є ремонтними роботами. Необхідність проведення інспекційної повірки обумовлена вимогами Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" з метою використання позивачем орендованого майна за призначенням. Отже, вказані витрати, на думку судів попередніх інстанцій, відносяться до інших витрат на утримання майна (відповідно до пункту 1.8 Договору) та покладаються на відповідача.

Проте висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для компенсації відповідачем понесених позивачем витрат на повірки засобів вимірювальної техніки та потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу Касаційний господарський суд вважає передчасним з огляду на таке.

Так, у розгляді справи відповідач послідовно зазначав, зокрема про те, що роботи, пов'язані з повірками були замовлені позивачем ще до укладення Договору та до передачі майна в оренду, відповідно, умови Договору не можуть розповсюджуватися на такі правовідносини.

Отже, з метою правильного вирішення спору у даній справі судам належало:

- дослідити, чи стосуються замовлені та оплачені позивачем повірки засобів вимірювальної техніки та потокового хроматографу вузла комерційного обліку газу безпосередньо того майна, яке орендоване позивачем за Договором;

- з'ясувати, чи пов'язані виконані роботи з повірок, які оплачені позивачем, безпосередньо з умовами Договору з огляду, зокрема на те, що виставлені позивачу рахунки-фактури для оплати замовлених робіт датовані раніше, ніж було укладено Договір;

- дослідити умови договорів, на які міститься посилання як в рахунках-фактурах, так і в актах виконаних робіт (звернувши увагу на те, що копії таких договорів у матеріалах справи відсутні);

- за результатами встановлених обставин перевірити правильність заявленої до стягнення суми.

Не встановивши, таким чином, обставин, які являють собою істотні складові предмета доказування в даній справі, попередні судові інстанції припустилися неправильного застосування вимог частини першої статті 47 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу (в тій же редакції) стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії, які викладені у відзиві на касаційну скаргу про законність та обґрунтованість судових актів попередніх інстанцій Касаційній господарський суд відхиляє, з огляду на викладене вище.

Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та докази, в тому числі зазначені в даній постанові, об'єктивно оцінити відповідні докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 зі справи № 910/8699/17 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко