ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р.Справа № 922/3759/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків,
до Фірми "21-й ВІК" товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків,
про стягнення 72146,72 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 38-2071/471 від 10.05.2012);

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 1 від 12.02.2018);

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м.Харків, звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фірми "21-й ВІК" товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків, заборгованості за Договором про постачання теплової енергії № 2718 від 01.02.2002 в розмірі 72146,72 грн., у тому числі: 57220,68 грн. основного боргу; 11804,19 грн. інфляційних втрат; 3121,85 грн. - 3% річних. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення умов Договору не в повному обсязі оплачує рахунки за спожиту теплову енергію.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2017 провадження у справі 922/3759/17 за вищевказаним позовом було зупинено до розгляду Харківським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Фірми "21-й ВІК" товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2017, якою було порушено провадження у справі № 922/3759/17.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма 21-й ВІК" відмовлено у прийнятті апеляційної скарги; матеріали апеляційної скарги повернуто скаржнику.

Ухвалою господарського суду від 26.12.2017 провадження у справі № 922/3759/17 поновлено у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 12.02.2018, відповідач проти позову заперечував частково, посилаючись на те, що при розрахунку позовних вимог позивачем не було враховано добровільні оплати відповідача суми основного боргу на загальну суму 19486,92 грн. за спірний період, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Крім того, відповідач просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення основного боргу за жовтень 2014 року. Також відповідач не погодився з розрахунком інфляційних втрат як таким, що складений арифметично та алгоритмічно невірно.

У відповіді на відзив на позовну заяву, який було надано до суду 22.02.2018, позивач наполягав на стягненні з відповідача заборгованості у загальному розмірі 72146,72 грн. та просив суд відновити пропущений строк позовної давності. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності позивач посилався, зокрема, на скрутне матеріальне становище підприємства та величезну кількість споживачів, внаслідок чого підприємство не мало можливості відразу пред'явити позови до всіх неплатників, а також специфіку роботи теплопостачальних організацій (послуги надаються безупинно), у зв'язку з чим складається ситуація, коли ще не стягнені борги по раніше винесеним рішенням судів, а вже утворилися нові поточні борги в тих же й інших споживачів.

19.03.2018 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь позивача, в яких той проти доводів позивача та клопотання щодо відновлення строку позовної давності заперечував, просив задовольнити позов частково - в частині стягнення 37148,24 грн., та відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував частково на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача і відповідача, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "21-й ВІК" (відповідач) займає нежитлові приміщення будинку за адресою: м.Харків, вул.Дмитрівська, б. 5.

Відповідно до Договору про постачання теплової енергії № 2718 від 01.02.2002, укладеного між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (позивачем) та Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "21-й ВІК" (відповідачем), позивач, як енергопостачальна організація, взяв на себе зобов'язання постачати відповідачу, як споживачу, теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п. 6.3. Договору, відповідач повинен за 3 дні до початку розрахункового періоду сплатити позивачу попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

КП "Харківські теплові мережі" свої зобов'язання виконало в повному обсязі, а саме на підставі Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2014-2015 p.p., Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2015-2016 p.p., Розпорядження про початок та кінець опалювального сезону 2016-2017 p.p. та Договору про постачання теплової енергії № 2718 від 01.02.2002 здійснювало в період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року постачання теплової енергії до нежитлових приміщень житлового будинку за адресою: м.Харків, вул.Дмитрівська, буд. 5.

Для оплати спожитої теплової енергії позивачем направлялися відповідачу відповідні рахунки, які той оплачував, але не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 03.11.2017 у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 57220,68 грн.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивачем на вищевказану суму боргу було нараховано 3% річних у розмірі 3121,85 грн. та інфляційні втрати в розмірі 11804,19 грн.

Таким чином, за розрахунком позивача, загальний розмір заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2014 року по квітень 2017 року склав 72146,72 грн., у тому числі: 57220,68 грн. основного боргу, 11804,19 грн. інфляційних втрат, 3121,85 грн. 3% річних.

Система опалення приміщень відповідача - централізована, єдина з системою опалення будинку; окремого теплового вводу в приміщення відповідача немає. Цей факт підтверджується актами про підключення та відключення опалення до приміщень відповідача. Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об'єднує усі приміщення в житловому будинку.

У зв'язку з тим, що приміщення відповідача не обладнані окремим тепловим вводом, КП "Харківські теплові мережі" не мало технічної можливості провести окреме відключення приміщень відповідача від джерела теплової енергії, оскільки це спричинило б порушення теплового балансу усього будинку в цілому і порушення прав та інтересів мешканців цього будинку. Можливості відключення окремих приміщень в житловому будинку немає.

Ретельно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з'ясувавши усі фактичні обставини справи та надавши їм правову кваліфікацію, суд, приймаючи рішення у даній справі, виходить з наступного.

Як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень, у спірний період ним було частково оплачено суму боргу в загальному розмірі 19486,92 грн., а саме:

- 1283,32 грн. за жовтень 2015 року - платіжним дорученням № 29 від 08.12.2015;

- 2694,47 грн. за листопад 2015 року - платіжним дорученням № 6 від 12.02.2016;

- 3653,40 грн. за грудень 2015 року - платіжним дорученням № 6 від 12.02.2016;

- 4931,32 грн. за січень 2016 року - платіжним дорученням № 24 від 18.05.2016;

- 4037,09 грн. за лютий 2016 року - платіжним дорученням № 13 від 28.03.2016;

- 2887,32 грн. за березень 2016 року - платіжним дорученням № 25 від 18.05.2016.

Вказані платіжні доручення мають позначку про призначення платежу, в якій вказано саме наведені місяці, з огляду на що вказані платежі погашають саме зазначений період боргу та не можуть бути зараховані в якості погашення будь-яких інших періодів боргу.

Отже, вищевказані оплати не були враховані позивачем при визначенні основного боргу за даним позовом.

З огляду на викладене, сума основного боргу з урахуванням добровільних оплат відповідача за вказаний період, який входить до предмету спору, має становити 37733,76 грн., з чим погоджується відповідач.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 19486,92 грн. основного боргу не підлягають задоволенню як безпідставно нараховані.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної статті, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 11804,19 грн. та 3% річних у розмірі 3121,85 грн.

У відзиві на позовну заяву, який було надано в межах підготовчого провадження у справі, відповідачем було зазначено про часткову оплату заборгованості в загальному розмірі 19486,92 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 29 від 08.12.2015; № 6 від 12.02.2016; № 6 від 12.02.2016; № 24 від 18.05.2016; № 13 від 28.03.2016; № 25 від 18.05.2016.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; зясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Позивач був ознайомлений з відзивом відповідача та був обізнаний про часткову сплачену суму боргу відповідачем, ще до подачі позовної заяви , а також про невірний математичний розрахунок штрафних санкцій. Проте, не скористався наданим йому правом на уточнення позовних вимог, та можливість перерахувати суму , яка підлягає до стягнення у відповідність до вимог законодавства. Натомість, у відповіді на відзив на позовну заяву та у судовому засіданні при розгляді справи по суті, наполягав на повному задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у первісно заявленому розмірі 72146,72 грн.

Відтак, враховуючи, що позивачем не було здійснено перерахунку позовних вимог в частині основного боргу та штрафних санкцій, суд дійшов висновку про безпідставне нарахування позивачем інфляційних втрат на неправомірно заявлену суму боргу в розмірі 11804,19 грн. та 3% річних у розмірі 3121,85 грн. З огляду на неправомірність заявленої суми основного боргу у суду немає підстав для самостійного нарахування штрафних санкцій.

Відповідачем у справі заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за період - жовтень 2014 року.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позов було подано до суду 09.11.2017, суд вважає правомірною вимогу відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, що виникла у період до 09.11.2014, а саме за жовтень 2014 року.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відновлення строку позовної давності.

Так, дійсно норма ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України припускає можливість визнання судом поважними певних причин пропуску позовної давності, однак не містить переліку таких причин. Виходячи з загальних засад цивільного (господарського) законодавства та судочинства, до поважних причин пропуску позовної давності мають бути віднесені обставини, що виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та об'єктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності. Обставини, на які позивач посилається у своєму клопотанні про відновлення строків позовної давності, не можуть бути визнані судом як поважні, оскільки такі причини фактично обумовлені неналежними діями самого заявника.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 585,52 грн. за жовтень 2014 року у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" в частині стягнення 37148,24 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 19486,92 грн. основного боргу, 11804,19 грн. інфляційних втрат та 3121,85 грн. - 3% річних суд відмовляє у задоволенні позовних вимог як безпідставно нарахованих.

В частині стягнення 585,52 грн. основного боргу за жовтень 2014 року суд вважає за необхідне відмовити у позові у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 257, 260, 267, 525, 526, 530, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма 21-й ВІК" (61057, м.Харків, вул.Дмитрівська, 5; ; р/р 26008445 Жовтневе УАК ПІБ, МФО 350589) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська, 11; ; р/р 13 ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823) - заборгованість у розмірі 37148,24 грн. основного боргу, а також 823,84 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 19486,92 грн. основного боргу, 11804,19 грн. інфляційних втрат та 3121,85 грн. - 3% річних у позові відмовити у звязку з безпідставним нарахуванням.

В частині стягнення 585,52 грн. основного боргу за жовтень 2014 року у позові відмовити у звязку із закінченням строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_3