РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.03.2018Справа № 910/1368/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яроменко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ"

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача :

1. Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб -

підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

2. ОСОБА_2

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "УМАНЬ ЕССЕТ 3

УКРАЇНА"

4. Компанія "Цитадель Юкрейн Інвестментс ЛТД"

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Сейлз Корпорейшн

ЕЛ.ПІ."

про визнання рішень недійсними

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників справи:

від позивача: Чорний В.І. за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився;

від третьої особи-4: не з'явився;

від третьої особи-5: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравест" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" (далі - відповідач) в якому просить суд визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 4 від 17.06.2016; визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 5 від 22.06.2016; визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 3 від 17.06.2016; визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 4 від 22.06.2016; визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 6 від 29.06.2016; визнати недійним з моменту вчинення правочин щодо приймання - передачі нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", який оформлений актом приймання - передачі нерухомого майна від 22 червня 2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ"; скасувати реєстраційну дію реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 5035007 від 21.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про включення Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" () до складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" (); скасувати реєстраційну дію реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 06035007 від 23.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" () за рахунок внесення майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ' (); стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" суму сплаченого судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2017 порушено провадження у справі № 910/1368/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.02.2017 року.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, вимог суду не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 20.03.2017 року.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 16.03.2017 № 05-23/1034 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1368/17 у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/1368/17 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2017 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/1368/17 до свого провадження, її розгляд призначено на 10.04.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 10.05.2017 року.

Представник відповідача в судове засідання 10.05.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.05.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМАНЬ ЕССЕТ 3 УКРАЇНА" та ОСОБА_2, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відклаено на 07.06.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2017 року подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 07.06.2017 року представники відповідача та третіх осіб не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.06.2017 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 30, 65, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України суд відклав розгляд справи на 21.06.2017, витребував у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації необхідні документи по справі, викликав в судове засідання керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" ОСОБА_8, якого зобов'язав надати документи по справі.

Через відділ діловодства суду 20.06.2017 від третьої особи-3 надійшли пояснення по справі.

Від Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації 20.06.2017 через відділ діловодства суду надійшли пояснення для долучення до матеріалів справи та клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи-1.

Від ОСОБА_2 через відділ діловодства суду 21.06.2017 надійшла заява по справі.

Через відділ діловодства суду 21.06.2017 від відповідача надійшло повідомлення по справі.

У судове засідання 21.06.2017 представники відповідача, третьої особи-1, третьої особи-2 не з'явилися, проте третя особа-1 у поданому до суду клопотанні просила розглядати справу без участі уповноваженого представника.

Представник позивача у судовому засіданні 21.06.2017 подав пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.06.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 05.07.2017 року.

05.07.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Компанії "Цитадель Юкрейн Інвестментс ЛТД" надійшла заява про залучення його до участі у справі в якості іншого відповідача на підставі статті 24 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2017 року, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Компанію "Цитадель Юкрейн Інвестментс ЛТД" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Сейлз Корпорейшн ЕЛ.ПІ.", відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 19.07.2017 року.

В судове засідання 19.07.2017 року представники відповідача, третьої особи-2, третьої особи-3, третьої особи-5 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи-1 в судове засідання 19.07.2017 року не з'явився, проте 12.07.2017 року подав клопотання про розгляд справи без його участі.

При цьому, судом встановлено, що третя особа-5 по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.07.2017 відкладено розгляд справи на 11.12.2017, в порядку статті 65 Господарського процесуального кодексу України повторно витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни всі документи, на підставі яких було посвідчено Договір купівлі-продажу від 27.07.2016 за реєстровим № 366; Договір іпотеки від 02.08.2016 за реєстровим № 387; Договір купівлі-продажу від 27.07.2016 за реєстровим № 365; провадження у справі зупинено до 11.12.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 поновлено провадження у справі.

В судове засідання 11.12.2017 року представники третіх осіб не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 15.01.2018 року.

Проте, 15.12.2017 року набула чинності нова редакція Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2018 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/1368/17 до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/1368/17 до судового розгляду по суті на 14.03.2018 року.

Представники відповідача та третіх осіб 1-5 у судове засідання 14.03.2018 не з'явились.

У судовому засіданні 14.03.2018 оголошено перерву на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України до 15.03.2018.

Представники відповідача та третіх осіб 1-5 у судове засідання 15.03.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні 15.03.2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Зважаючи на те, що неявка представників учасників справи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравест" (надалі Позивач) було власником об'єкту незавершеного будівництва, готель в стадії реконструкції, під багатоквартирний житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Пушкіна, будинок 27А, реєстраційний номер 08, загальною площею 3256,06 кв.м., житлова площа 1287,67.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги Позивач посилається на наступні обставини. 03.09.2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-УМАНЬ" укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорною Л.В. та зареєстровано в реєстрі за номером 928 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору Продавець продав та передав Покупцю, а Покупець купив та прийняв від Продавця об'єкт незавершеного будівництва, готель в стадії реконструкції, під багатоквартирний житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Пушкіна, будинок 27А, реєстраційний номер 08, загальною площею 3256,06 кв.м., житлова площа 1287,67.

В подальшому, позивачу після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів від 05.08.2016 стало відомо про те, що майно Позивача на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 22 червня 2016 року передано до статутного капіталу Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" (далі - Відповідач). Передумовою складання акту приймання-передачі нерухомого майна від 22 червня 2016 року стало рішення загальних зборів Позивача та Відповідача.

Так, 17 червня 2016 року відбулися загальні збори учасників (засновників) Позивача, які оформлені протоколами № 3 та № 4 від 17.06.2016, на яких ні засновник Позивача, а ні будь-який інший представник Позивача не приймали участі, підпис та печатку на протоколі не ставили.

В подальшому, 22 червня 2016 року відбулися загальні збори учасників (засновників) Позивача, які оформлені протоколами № 4 та № 5 від 22.06.2016, на яких також ні засновник Позивача, а ні будь-який інший представник Позивача не приймали участі в даному засіданні, підпис та печатку на протоколі не ставили.

29 червня 2016 року, відбулися загальні збори учасників (засновників) Відповідача, які оформлені протоколом № 6 від 29.06.2016, на яких ні засновник Позивача, а ні будь-який інший представник Позивача не приймали участі в даному засіданні, підпис та печатку на протоколі не ставили.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що не приймав участі у вказаних засіданнях, оскільки взагалі не був повідомлений про їх проведення, та відповідно не підписував протокол загальних зборів.

Разом з цим, позивач звертає увагу на те, що як наслідок неповідомлення Позивача про проведення загальних зборів учасників товариства 17.06.2016, 22.06.2016. 29.06.2016 було порушено право Позивача на участь в управлінні справами товариства (ст. 10 Закону України "Про господарські товариства"); права позивача вимагати розгляду поставленого ним питання (ст. 61 Закону України "Про господарські товариства"), а також, подання зауважень та заперечень щодо питання про вхід в склад учасників Відповідача, про збільшення статутного капіталу Відповідача. Вирішення вказаних питань безпосередньо стосується прав Позивача як учасника товариства.

Відповідач у письмовому відзиві по справі визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із аналізу норм наведеного вище законодавства слідує, що особа може звернутися до суду за захистом свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що встановлений договором або законом.

Порушення цивільного права - це результат протиправних дій, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Невизнання цивільного права - це дії носіїв пасивного цивільного обов'язку, які полягають у запереченні цивільного права уповноваженої особи, внаслідок чого остання повністю або частково позбавляється можливості реалізувати своє право. Несприятливий наслідок може мати як при абсолютному, так і при відносному цивільному правовідношенні.

Оспорювання цивільного права - це такий стан цивільного правовідношення, при якому між його учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності у них суб'єктивного права, а також щодо приналежності такого права певній особі. Оспорюване цивільне право ще не порушене, але виникає невизначеність у праві, що зумовлює неможливість його повного або часткового використання.

Виходячи із змісту вищенаведених правових норм, у спорі про визнання недійсними рішень зборів учасників товариства вирішальним є встановлення факту порушення відповідним рішенням прав та законних інтересів позивачів, як учасників товариства, тобто їх корпоративних прав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом статті 116 ЦК України, яка кореспондується із ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, серед іншого, брати участь в управлінні товариством.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: 1) визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; 2) внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; 3) створення та відкликання виконавчого органу товариства; 4) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; 5) затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; 6) вирішення питання про придбання товариством частки учасника; 7) виключення учасника із товариства; 8) прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

Також, згідно зі ст. 59 Закону України "Про господарські товариства" до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, належить: а) встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів; б) вирішення питання про придбання товариством частки учасника; в) виключення учасника з товариства; г) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів. З питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників.

Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів.

Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 18 Постанови № 13 від 24 жовтня 2008 року "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" роз'яснено, що рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої ст. ст. 43, 61 Закону України "Про господарські товариства". Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Таким чином, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними. Неповідомлення учасника товариства про скликання й проведення загальних зборів, на яких його виключили з учасників товариства, є безумовним порушенням прав, передбачених ст. 10 Закону України "Про господарські товариства".

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 р. у справі № 3-39гс14, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними. Неповідомлення учасника товариства про скликання й проведення загальних зборів, на яких його виключили з учасників товариства, є безумовним порушенням прав, передбачених ст. 10 Закону України "Про господарські товариства".

Також, як зазначено в Листі Верховного Суду України від 01.08.2007 р. "Практика розгляду судами корпоративних спорів", складність вирішення спорів про визнання рішень загальних зборів недійсними з підстав порушення порядку їх скликання і проведення та суперечливість позицій господарських судів зумовлена, передусім, тим, що законодавством не визначено, які саме порушення цих процедур є достатніми підставами для задоволення позовних вимог.

У зв'язку з цим є необхідність роз'яснити господарським судам, що права учасника (акціонера) господарського товариства внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів необхідно вважати порушеними, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, внести пропозиції до порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми.

Дво- та багатосторонні правочини є договорами і водночас угодами, які засвідчують домовленість сторін, мають вольову спрямованість, яка характеризує внутрішнє суб'єктивне бажання осіб, що реалізується через відповідну об'єктивно виражену форму волевиявлення у вигляді вчинення юридичних дій, направлених на свідоме створення конкретного цивільного правового результату (наслідку), тому не можуть розглядатись як правочини ті фактичні дії (вчинки) осіб, які не призводять безпосередньо до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Окрім того слід зазначити, що у відповідності до статей 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 № 11 (далі - Постанова) не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо.

Згідно з п. 3.1. Постанови господарюючі суб'єкти як юридичні особи повинні вчиняти правочини в письмовій формі як між собою, так і з фізичними особами (в останньому випадку - за винятком тих правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення; статті 206, 208 ЦК України). Відтак свобода вибору у підприємства, установи, організації, що укладає угоду, між усною та письмовою формою правочину є винятком, а обов'язкова письмова форма - правилом.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У своєму відзиві від 12.02.2018 р. відповідач визнав, що загальні збори учасників відповідача від 17.06.2016 року, 22.06.2016 року, 29.06.2016 року не скликались та не проводились, будь-яких рішень не приймалось, протоколи не оформлялись, а також акт прийому - передачі нерухомого майна від 22.06.2016 року не підписувався.

Окрім того, висновком експертного дослідження № 135/07/2017 від 14.07.2017 року, проведеної Експертно - дослідною службою України встановлено:

- Підпис, електрофотографічне зображення якого міститься в фотокопії протоколу засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" № 4, №5 від 17.06.2016 від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" ОСОБА_8, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою.

- Підпис, електрофотографічне зображення якого міститься в фотокопії протоколу засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" № 3 від 17.06.2016, № 4 від 22.06.2016, 6 від 29.06.2016 від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" ОСОБА_8, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою.

- Підпис в копії акта приймання-передачі нерухомого майна від 22.06.2016 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІИ" від імені директора Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" ОСОБА_8, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою.

- Зображення відтисків печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", які наявні на копіях наступних документів: протоколі засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" № 4 від 17.06.2016; протоколі засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" № 3 від 17.06.2016; протоколі засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛІЗІЙ" № 4 від 22.06.2016; протоколі засідання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" № 6 від 29.06.2016; акті приймання-передачі нерухомого майна від 22.06.2016- не відповідають наданим на дослідження зразкам відтисків оригінальної печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ".

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що прийняті рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 3 від 17.06.2016 року, № 4 від 22.06.2016 року, № 6 від 29.06.2016 року, підлягають визнанню недійсними.

Отже, зважаючи на встановлення факту неправомірності прийнятих рішень загальних зборів учасників товариства, оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 3 від 17.06.2016 року, № 4 від 22.06.2016 року, № 6 від 29.06.2016 року, які призвели до порушення корпоративних прав позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що вимоги про скасування реєстраційної дії реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 5035007 від 21.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про включення Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" () до складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" () та скасуванню реєстраційної дії реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 06035007 від 23.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" () за рахунок внесення майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ' (), є правомірними та підлягають задоволенню з метою повного відновлення та захисту корпоративних прав позивача.

Що до вимог позивача про визнання недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 4 від 17.06.2016 та визнання недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 5 від 22.06.2016 та визнання недійним з моменту вчинення правочин щодо приймання - передачі нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", який оформлений актом приймання - передачі нерухомого майна від 22 червня 2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", суд приходить до висновку про відмову, з огляду на необґрунтованість.

Відповідно до ст.91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду.

Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом (ст.92 Цивільного кодексу України).

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ст.97 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" №4 від 25.02.2016р. відповідачем у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа.

Позивач - ТОВ «Укравест» (юридична особа) просить суд визнати недійсними протоколи рішення загальних зборів учасників, а саме рішення прийняті ним. Разом з тим, позивачем не надано суду обґрунтувань та не доведено правомірність звернення з даними позовними вимогами до господарського суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійним з моменту вчинення правочину щодо приймання - передачі нерухомого майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ", який оформлений актом приймання - передачі нерухомого майна від 22 червня 2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" слід зазначити те, що акт приймання-передачі нерухомого майна не є правочином в розуміння цивільного законодавства, а є документом внутрішнього обліку, що фіксує та підтверджує перехід права на майно, а тому не може бути предметом захисту в господарському процесі в розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення " рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, вони підлягають задоволенню частково з урахуванням наведеного.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 3 від 17.06.2016.

3. Визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 4 від 22.06.2016.

4. Визнати недійсними рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ", оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 6 від 29.06.2016.

5. Скасувати реєстраційну дію реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 5035007 від 21.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про включення Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" () до складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" ().

6. Скасувати реєстраційну дію реєстратора Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації Гноць Олександра Юрійовича № 06035007 від 23.06.2016 по реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах про збільшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІЗІЙ" () за рахунок внесення майна Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ' ().

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " ЕЛІЗІЙ " (03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВЕСТ" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 23, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. 00 коп.

8. В іншій частині позовних вимог відмовити.

9. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

10.Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

11. Відповідно до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

12. Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2018.

Суддя М.Є. Літвінова