ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/2994/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г.

при секретарі: Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2;

від відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року

по справі №916/2994/17

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Бериславський машинобудівний завод

до відповідача ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства

про стягнення 10706,93 грн.,

суддя суду першої інстанції: ОСОБА_5

дата ухвалення рішення: 10.01.2018 р.

повний текст рішення складений 12.01.2018 р.

В судовому засіданні 03.04.2018р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017р. Публічне акціонерне товариство ,,Бериславський машинобудівний завод звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства про стягнення суми збитків у розмірі 10706 грн. 93 коп., понесених в результаті відсутності дій контрагента по оформленню податкових накладних за Договором про надання послу №219/03 від 26.11.2013р.

Позов обґрунтований тим, що відповідач в порушення умов Договору №219/03 про надання послуг по геологічному забезпеченню дослідно-промислової розробки і геолого-економічній оцінці експлуатаційних запасів підземних питних вод для затвердження їх в ДКЗ України по свердловинам №2-183, 2-281 та приписів ПК не зареєстрував податкові на суми сплачених ним коштів за надані послуги, у звязку з чим позивач втратив право на податковий кредит з ПДВ на загальну суму 10 707,93 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 р. прийнято позовну заяву Публічного акціонерного товариства ,,Бериславський машинобудівний завод, порушено провадження у справі № 916/2994/17 та призначено її до розгляду в засіданні суду.

У відзиві та доповненні до відзиву відповідач позовні вимоги не визнавав та зазначив, що вимога належним чином скласти та зареєструвати податкову накладну - обовязок, передбачений податковим законодавством України. Таким чином, до цивільних/господарських відносин податкове законодавство не застосовується, а тому не має й підстав застосовувати стягнення збитків до контрагента, який допустив порушення податкового законодавства. Реєстрація податкових накладних не є господарським зобовязанням за договором про надання послуг.

У відповіді на відзив, позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та заперечував з приводу викладених у відзиві міркувань відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства на користь Публічного акціонерного товариства ,,Бериславський машинобудівний завод 10706/десять тисяч сімсот шість/ грн. 93 коп. збитків у вигляді втраченого права на податковий кредит з ПДВ, понесених в результаті відсутності дій контрагента по оформленню податкової накладної, та 1600/одна тисяча шістсот/ грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми п.201.10 ст. 201 ПК України, ч.1 ст.173, ч.1 ст.174, ч.ч.1,7 ст.193, ст. 224, ч.1 ст. 225 ГК України та вмотивоване тим, що в діяннях ОСОБА_4 ДРГП наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків, а саме:

- неправомірність поведінки відповідач всупереч приписам п.201.10 ст.201 ПК України, ст.193 ГК України не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних та не надав позивачу на його оформлену претензіями вимогу податкові накладні, чим порушив закріплене в законі господарське зобовязання;

- наявність збитків в контексті ст.ст.224,225 ГК України збитком у даному випадку являється вартість втраченого майна у вигляді грошових коштів в сумі 10706,93 грн., право на які у вигляді податкового кредиту з ПДВ мало ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод;

- причинний звязок між неправомірною поведінкою та збитками в результаті незаконної бездіяльності Причорноморське ДРГП право ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту не може бути реалізовано, а, відтак, Замовник послуг втратив грошові кошти в загальній сумі 10706,93 грн.;

- вина Причорноморське ДРГП порушило абз.1,2 та 18 п.201.10 ст.201 ПК України, будучи про їх існування обізнаним або маючи таку можливість.

Не погодившись з рішенням суду, Причорноморське ДРГП звернулося до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. у справі №916/2994/17 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. по справі №916/2994/17 ухвалено з порушенням приписів процесуального законодавства, а саме не досліджено повно та всебічно спірні правовідносини, не надано належної правової оцінки усім обставинам справи у їх сукупності, що призвело до порушення приписів ч.1 ст. 86 ГПК України стосовно всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та порушення приписів ч.ч.1-5 ст.236 ГПК України стосовно законності і обґрунтованості судового рішення, що відповідно до п.1. ч.1 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Скаржник зазначає, що позивачем у своєму позові не надано правових доказів того, що відповідачем порушені права та інтереси позивача у цивільних/господарських відносинах.

Посилаючись на ст. 22 ЦК України та 224 ГК України скаржник зазначив, що втрата права позивача на податковий кредит ні є тотожнім а ні знищенню або пошкодженню майна, а ні втратам, які особа зробила або мусила або мусить зробити, а ні не отриманим доходам (податковий кредит не є доходом), що свідчить про відсутність у позивача збитків.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Величко Т.А., судді Бєляновський В.В., Поліщук Л.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року у справі № 916/2994/17. Запропоновано відповідачу подати відзив на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.02.2018р. у складі колегії суддів: головуючий суддя Величко Т.А., судді Бєляновський В.В., Поліщук Л.В. призначено справу №916/2994/17 до розгляду на 13.03.2018р. о 12:00 год.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 ДРГП, а рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. по справі №916/2994/17 залишити без змін.

На думку позивача, судом першої інстанції зроблено єдиний правильний висновок стосовно того, що в діях відповідача наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 року у складі колегії суддів: головуючий суддя Величко Т.А., судді Бєляновський В.В., Поліщук Л.В. відкладено розгляд справи № 916/2994/17. Засідання суду призначено на 27.03.2018 року о 12:30 год.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2018р. у зв'язку із перебуванням суддів Бєляновського В.В. та Поліщук Л.В. у відпустці проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2994/17, згідно з яким розгляд апеляційної скарги ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року автоматично розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Величко Т.А., судді Таран С.В., Філінюк І.Г.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.03.2018р. прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2018 року у справі № 916/2994/17 до провадження у новому складі колегії суддів. Призначено розгляд справи на 27 березня 2018р. о 12:30.

У судовому засіданні 27.03.2018р. оголошено перерву до 03.04.2018р. о 12:30 год.

В засіданні суду апеляційної інстанції позивачі заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до ст.269 ГПК України (в редакції Закону України №2147- VIII від 03.10.2017р.) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та перевірено під час апеляційного перегляду, 26.11.2013р. між Публічним акціонерним товариством ,,Бериславський машинобудівний завод (замовник, позивач у справі) та ОСОБА_4 державним регіональним геологічним підприємством (виконавець, відповідач у справі) укладено договір №219/03 про надання послуг, відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов'язується за дорученням замовника та у відповідності до умов даного Договору надати послуги по геологічному забезпеченню дослідно-промислової розробки і геолого-економічній оцінці експлуатаційних запасів підземних питних вод для затвердження їх в ДКЗ України по свердловинам №2-183, 2-281 ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод в м. Бериславі Херсонської області, а замовник зобовязується прийняти роботу і оплатити її вартість.

Відповідно до п.3.1. Договору предметом послуг (результатом виконаних робіт за даним Договором) є: видача замовнику звіту з геолого-економічної оцінки експлуатаційних запасів підземних питних вод для затвердження їх в ДКЗ України.

Згідно з розділом 5 Договору оплата виконаних виконавцем послуг, визначених згідно з умовами даного Договору та Кошторису на виконання послуг по геологічному забезпеченню дослідно-промислової розробки і геолого-економічній оцінці експлуатаційних запасів підземних питних вод для затвердження їх в ДКЗ України по свердловинам №2-183, 2-281 ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод в м. Бериславі Херсонської області, становить 152962,38 грн. Вартість послуг за даним Договором вказана з урахуванням ПДВ.

Відповідно до розділу 6 Договору протягом пяти банківських днів з моменту підписання даного Договору замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця передплату у розмірі вартості 1-го етапу. Виконавець розпочинає виконання робіт 1-го етапу згідно п.2.1. Замовник зобовязаний після підписання акту здачі-прийому робіт 1-го етапу протягом трьох банківських днів перерахувати суму вартості робіт наступного етапу на розрахунковий рахунок виконавця. Виконавець розпочинає виконання робіт наступного етапу протягом 5 днів після розрахунку Замовником за попередній етап та при наявності передплати у розмірі вартості робіт наступного етапу. Замовник зобовязаний після підписання акту здачі-прийому робіт останнього етапу протягом трьох банківських днів перерахувати остаточну суму вартості робіт на розрахунковий рахунок Виконавця, про що письмово повідомити останнього про здійснення платежу в установлений строк. При неодержані суми передплати у встановлений Договором строк, відповідно переміщуються строки виконання робіт по Договору. При затримані перерахування передплати більше 30 календарних днів даний Договір вважається розірваним. Порядок виплати винагороди банківський. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків платіжне доручення. Виконавець має статус платника податку на прибуток підприємств на загальних умовах.

Даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, з урахуванням строку виявлення замовником недоліків, які має виправити виконавець, якщо дані недоліки виникли з його вини. Даний договір може бути пролонгований за згодою сторін. (розділ 10 Договору).

Так, на виконання умов Договору, сторонами оформлено акти приймання виконаних робіт за червень, липень, жовтень 2017 р. та проведено розрахунки, про що свідчать платіжні доручення від 06.06.2017 р. № 2226 на суму 24000,00 грн., в т.ч. ПДВ 4000,00 грн., від 04.07.2017 р. № 2675 на суму 20000,00 грн., в т.ч. ПДВ 3333,33 грн., від 01.08.2017 р. № 3078 на суму 20241,58 грн., в т.ч. ПДВ 3373,60 грн.

Договір, який обліковується у позивача під датою 25.11.2013 р. та номером 238/03, акти виконаних робіт підписано уповноваженими представниками, скріплено печатками контрагентів. Факт укладання угоди, її виконання та перерахування в т.ч. ПДВ у сумі 10706,93 грн. (4000,00 грн. + 3333,33 грн. + 3373,60 грн.) визнано представниками сторін без застережень.

Позивач, зазначає, що на вказані суми оплати за надані послуги, відповідно до вимог Податкового кодексу України, повинні бути оформлені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні. Однак, станом на 01.12.2017р., податкові накладні на загальну суму 10706,93 грн. не зареєстровані в ЄРПН, внаслідок чого позивач втрачає право на податковий кредит з ПДВ на загальну суму 10706,93 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань по обовязковій реєстрації податкових накладних в ЄРПН, позивач звернувся до структурного підрозділу відповідача з претензією (вих.№022/1227 від 31.08.2017р.), відповідно до якої вимагав здійснити реєстрацію в ЄРПН податкової накладної або перерахувати на розрахунковий рахунок підприємства суму понесених збитків у розмірі суми втраченого відшкодування ПДВ.

На зазначену претензію отримано відповідь (вих.№188/01 від 15.09.2017р.) та зазначено, що з питаннями щодо реєстрації податкових накладних слід звертатись до юридичної особи - ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства.

29.09.2017р. позивачем була направлена претензія аналогічного змісту та вимог до ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства, яка отримана останнім 09.10.2017р. та залишена без відповіді і задоволення.

Посилаючись на ст.ст. 147,193,224, ГК України та ст.ст. 22,526,610,1064,1166 Цивільного кодексу України позивач вважає, що вказані обставини, свідчать про наявність в діях відповідача повного складу господарського правопорушення та відповідно, про обґрунтованість стягнення збитків у сумі 10706,93 грн.

Господарський суд, погодившись з доводами позивача, дійшов висновку, що в діяннях ОСОБА_4 ДРГП наявний склад господарського правопорушення у вигляді завдання збитків, а саме:

- неправомірність поведінки відповідач всупереч приписам п.201.10 ст.201 ПК України, ст.193 ГК України не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних та не надав позивачу на його оформлену претензіями вимогу податкові накладні, чим порушив закріплене в законі господарське зобовязання;

- наявність збитків в контексті ст.ст.224,225 ГК України збитком у даному випадку являється вартість втраченого майна у вигляді грошових коштів в сумі 10706,93 грн., право на які у вигляді податкового кредиту з ПДВ мало ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод;

- причинний звязок між неправомірною поведінкою та збитками в результаті незаконної бездіяльності ОСОБА_4 ДРГП право ПАТ ,,Бериславський машинобудівний завод на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту не може бути реалізовано, а, відтак, Замовник послуг втратив грошові кошти в загальній сумі 10706,93 грн.;

- вина ОСОБА_4 ДРГП порушило абз.1,2 та 18 п.201.10 ст.201 ПК України, будучи про їх існування обізнаним або маючи таку можливість. Проте колегія суддів апеляційної інстанції з такими висновками господарського суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.16 ГК України та п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (ЦК України) одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Пунктом 4 ч.2 ст.611 ЦК України також передбачено такий правовий наслідок порушення зобов'язання як відшкодування збитків.

Частини 1, 2 ст.22 ЦК України встановлюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст.224 ГК України закріплено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч.1 ст.225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Виходячи з наведених норм, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, тобто мають бути прямими.

Відповідно до пп."а" п.198.1. ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пп.201.7. ст.201 ПК України).

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абзацами 1, 3 п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11. ст.201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з абзаців 10, 14, 17, 18 п.201.10. ст.201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п.201.1. ст.201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 15 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою контролюючий орган зобов'язаний провести документальну позапланову перевірку зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Підпунктом 78.1.9. п.78.1. ст.78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у випадку подання щодо платника податку скарги про порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків пояснень та документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначається інформація зі скарги.

Враховуючи викладене, права позивача в разі нездійснення відповідачем реєстрації податкових накладних підлягають захисту шляхом подання позивачем до податкової декларації за відповідний звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача. У цьому випадку податковим органом здійснюється перевірка дотримання вимог податкового законодавства та вживаються заходи щодо усунення виявленого порушення.

Відтак, враховуючи, що позивачем в суді першої інстанції не надано доказів використання всіх передбачених податковим законодавством способів для реалізації свого права на віднесення сум податку до податкового кредиту, апеляційна інстанція зазначає, що висновок господарського суду про наявність причинного звязку між неотриманою позивачем сумою податкового кредиту та діями відповідача є необґрунтованим.

Крім того, ще одним елементом, необхідним для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, в даному випадку доведення факту порушення правил чи порядку складання податкових накладних, і такий факт повинен бути підтверджений належним та допустимим доказом, яким в даній ситуації може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки.

Приписами ПК України (у тому числі статтями 75-86) унормовано порядок проведення перевірок контролюючими органами, оформлення результатів таких перевірок, можливість подання заперечень у випадку незгоди з висновками перевірки та інше. Тобто, проведення відповідних перевірок та встановлення фактів порушення в даному випадку відповідачем вимог податкового законодавства є виключною компетенцією відповідних контролюючих органів (Державної фіскальної служби України, відповідних податкових інспекцій), а відтак господарський суд не може підміняти державний орган і встановлювати факти, які віднесені до компетенції таких органів, зокрема, фактів порушення ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" вимог податкового законодавства.

Проте, господарський суд першої інстанції не встановив наявність чи відсутність доказів проведення відповідної перевірки контролюючим органом та прийняття таким органом відповідного рішення про порушення відповідачем вимог податкового законодавства.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що місцевим господарським судом надано помилкову правову оцінку наявним в матеріалах справи документальним доказам, не досліджено повно та всебічно спірні правовідносини, що у відповідності до вимог ст. 277 ГПК України зумовлює скасування оскаржуваного рішення від 10.01.2018 року з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України (в діючій редакції) постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Публічне акціонерне товариство ,,Бериславський машинобудівний завод.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 240, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 державного регіонального геологічного підприємства задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2018р. у справі №916/2994/17 - скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ,,Бериславський машинобудівний завод 2400 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.04.2018р.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя С.В. Таран

Суддя І.Г. Філінюк