29 березня 2018 року Справа № 913/900/17
Провадження № 16/913/900/17
Господарський суд Луганської області у складі судді Рябцевої О.В., за участю секретаря судового засідання Рвачова О.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи за позовом
Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі:
1.Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, смт. Новоайдар Луганської області
2.Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
3.Райгородської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області
до Приватного акціонерного товариства "Мічурінське", с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні ІІІ позивача - Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про розірвання договору оренди земельних ділянок, зобов'язання повернути земельні ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 450 469 грн. 49 коп.
в присутності представників учасників сторін:
від заявника - Хряк О.О. - прокурор відділу прокуратури Харківської області, посвідчення від 15.08.2014 № 028256;
від I позивача - представник не прибув;
від II позивача - представник не прибув;
від IIІ позивача - представник не прибув;
від відповідача - Алфімов М.П. - представник за довіреністю від 11.12.2017 № 1;
від третьої особи - представник не прибув.
Заступник керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області 16.11.2017 (згідно поштового штемпеля) звернувся з позовною заявою до господарського суду Луганської з позовною заявою в інтересах держави в особі Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганської області та Райгородської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, в якій просить:
- зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Мічурінське" повернути Новоайдарській районній державній адміністрації Луганської області земельні ділянки загальною площею 1022,7106 га, у тому числі: рілля - 207,4936 га, багаторічні насадження - 165,6780 га, землі меліоративної підготовки - 404,5049 га, пасовища - 68,4736 га, вкриті лісом - 41,7982 га, прияружні лісосмуги - 2,4080 га, садозахисні лісосмуги - 14,3224 га, річки та струмки - 0,1214 га, болота - 3, 9902 га, під дорогами і прогонами - 22,6408, під господарськими дворами - 7,0555 га, піски - 83,33 га, ГТС - 0,8940 га, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Райгородській сільській раді Новоайдарського району Луганської області;
- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Мічурінське" заборгованість по орендній платі за землю в сумі 450 469 грн. 49 коп.
На обґрунтування заявлених вимог заявник вказує, що відповідач на підставі договору оренди земельних ділянок від 20.08.2008 користується земельними ділянками загальною площею 1022,7106 га, проте в порушення умов договору та вимог земельного законодавства орендарем орендна плата за землю за період з листопада 2014 року по 01.10.2017 не сплачувалась, що призвело до ненадходження до бюджету коштів в сумі 849 146 грн. 07 коп., а з урахуванням ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" в сумі 450 469 грн. 49 коп. за період з 08.06.2016 по 01.10.2017. Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду землі" у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору оренди, договір оренди земельної ділянки може бути достроково розірваний за рішенням суду. Зважаючи на наявність факту невнесення відповідачем орендної плати за земельні ділянки, є наявними, передбачені ст. 32 Закону України "Про оренду землі", підстави для розірвання договору.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 позовну заяву передано на розгляд судді Шеліхіній Р.М.
Ухвалою суду від 16.11.2017 порушено провадження у справі № 913/900/17, розгляд справи призначений на 07.12.2017.
У зв'язку з отриманням суддею Шеліхіною Р.М. листка непрацездатності справу № 913/900/17 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 06.12.2017 передано на розгляд судді Рябцевій О.В.
У зв'язку з набранням 15.12.2017 чинності Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким викладено Господарський процесуальний кодекс України в новій редакції, та відповідно до п. 9 розділу XI Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подальший розгляд справи відбувався з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції.
Відповідач відзивом від 10.01.2018 проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" ПАТ "Мічурінське" було звільнено від сплати орендної плати за землю з 14.04.2014 по 08.06.2016. За ці періоди відповідач в податкових деклараціях відобразив податкові зобов'язання в розмірі 0 грн. 00 коп. До квітня 2014 року відповідач своєчасно та в повному обсязі виконував договірні зобов'язання. Розмір зобов'язань з орендної плати за землю за період з квітня 2014 року по 01.10.2017, за розрахунком відповідача, складає 104 062 грн. 73 коп. Відповідач сплатив грошові кошти в загальній сумі 145 000 грн. 00 коп. за платіжними дорученнями від 01.11.2017 на суму 15 000 грн. 00 коп., від 06.12.2017 на суму 130 000 грн. 00 коп., які є достатніми для погашення вищезазначеного боргу, тому відсутні підстави для розірвання договору. Відзив надіслано відповідачем на адреси позивачів.
Позивачі відповіді на відзив відповідача в порушення вимог ухвал від 11.01.2018, від 01.02.2018, від 20.02.2018, від 05.03.2018 та від 20.03.2018 не надали.
Третьою особою на ухвалу суду від 07.12.2017 надані витребувані документи, згідно яких розмір заборгованості з орендної плати за землю складає 196 134 грн. 16 коп.
Під час розгляду справи від заявника одержана заява від 26.01.2018 № 823 про зменшення розміру позовних вимог з 450 469 грн. 49 коп. до 122 056 грн. 56 коп., проте збільшено період заборгованості по 01.01.2018.
Оскільки заявником не доведено, яким чином він визначив борг в сумі 122 056 грн. 56 коп., не обґрунтовано права на збільшення розміру позовних вимог за рахунок збільшення періоду стягнення, та фактично заявлено нові вимоги, оскільки на час подання позову - 16.11.2017 права позивачів щодо неодержання орендної плати за жовтень-грудень 2017 року не були порушені, суд в ухвалі від 05.03.2018 дійшов висновку, що заява прокурора про зменшення розміру позовних вимог, а з урахуванням її змісту, також про збільшення розміру позовних вимог за рахунок заявлення нових вимог, розгляду по суті не підлягає.
Ухвалою суду від 20.02.2018 клопотання відповідача відхилено як необґрунтоване.
Ухвалою суду від 05.03.2018 постановлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.03.2018, а також повідомлено сторін про призначення справи до судового розгляду.
Згідно п. 2 ст. 252 ГПК України 20.03.2018 розпочато розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 20.03.2018 оголошена перерва до 29.03.2018, про що ухвалою повідомлено всіх учасників процесу.
19.03.2018 від ІІІ позивача надійшла заява про відмову від позову, а 26.03.2018 аналогічна за змістом заява надійшла від І позивача.
Від заявника 29.03.2018 надійшла заява від 20.03.2018, в якій заявник заперечує проти позиції І позивача про закриття провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем боргу та просить закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати за землю у зв'язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідач здійснив оплату заборгованості та припинити договір оренди земельних ділянок від 20.08.2008 шляхом його розірвання і зобов'язати відповідача повернути І позивачу земельні ділянки загальною площею 1022,7106 га.
Оцінивши надані докази і доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог до відповідача на час звернення до суду та необхідність закриття провадження у справі стосовно майнових (грошових) вимог заявника і залишення без задоволення позовних вимог про розірвання договору і повернення ділянки І позивачу з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2.2 договору на земельних ділянках знаходяться об'єкти нерухомого майна та інші об'єкти інфраструктури, що є власністю орендаря.
Згідно п. 2.3 договору загальна нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить - 66 411 084 грн. 19 коп. в цінах 2008 року.
Пунктом 5.1 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 0,5% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок і складає 33 205 грн. 41 коп. на рік з урахуванням коефіцієнта індексації. Сторони домовилися, що орендар вносить орендну плату щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок Райгородської сільської ради.
Згідно п. 11.3 договір оренди може бути розірваний: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін та в односторонньому порядку на підставі п. 8.1.2 цього договору.
В п. 8.1.2 договору передбачено, що орендодавець має право при простроченні орендарем внесення орендної плати більш ніж на три місяці, невиконання ним інших умов договору, розірвати його в односторонньому порядку, попередивши орендаря письмово за місяць.
Відповідач 18.02.2014 подав до податкового органу податкову декларацію з плати за землю за 2014 рік, в якій визначив розмір орендної плати за рік в сумі 48 801 грн. 16 коп.
20.05.2014 відповідачем подано уточнюючу податкову декларацію, в якій річна сума орендних платежів - 231 805 грн. 55 коп.
Орендарем сплачувались орендні платежі по жовтень 2014 року включно.
19.02.2015 орендарем подана податкова декларація з плати за землю за 2015 рік, в якій задекларовано розмір орендної плати за рік - 231 805 грн. 55 коп., щомісячно - 19 317 грн. 13 коп., за грудень - 19 317 грн. 12 коп.
З 14.04.2014 відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території Луганської і Донецької областей проводиться антитерористична операція.
Згідно пояснень відповідача внаслідок бойових дій та обстрілів були пошкоджені тепличний комплекс - капітальне спорудження, консервний цех, поверхневий шар ґрунту більшої частини земельних ділянок, які були єдиним джерелом надходження доходу підприємства з якого сплачувались податки.
Згідно довідки слідчого СВ Новоайдарського РВ ГУМВС України у Луганській області на звернення керівника відповідача про артобстріл і пошкодження майна ПАТ "Мічурінське" в ніч з 04.12.2014 на 05.12.2014, виїздом слідчо-оперативної групи на місце події встановлено, що в с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області в результаті розривів боєприпасів пошкоджено тепличний комплекс ПАТ "Мічурінське", а саме розбито близько 1200 квадратних метрів скла, яким було вкрито тепличний комплекс. Також пошкоджено обладнання та приміщення консервного заводу ПАТ "Мічурінське".
Вказані пояснення і довідка надані прокуратурою до позовної заяви.
Відповідач протягом 2014-2016 років намагався вирішити питання про звільнення від сплати орендної плати, звертаючись до різних органів.
Зокрема, ПАТ "Мічурінське" зверталось до Торгово-промислової палати України з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин, однак Торгово-промислова палата України надала 05.04.2016 роз'яснення щодо змісту ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" і зазначила, що згідно цієї норми для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності оформлення сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин не передбачається.
Судом встановлено, що відповідач протягом 2016-2017 років не надавав податковим органам податкову звітність з орендної плати за землю і не здійснював з 2015 року відповідні платежі, що стало підставою для обґрунтованого звернення прокурора з цим позовом до суду.
Після звернення прокурора до суду, орендар задекларував в податкових органах зобов'язання зі сплати орендних платежів, у тому числі подав уточнюючі декларації:
- 12.12.2017 уточнююча декларація за 2015 рік, в якій річна сума оренди складає 0 грн. 00 коп.;
- 29.11.2017 звітна декларація за 2016 рік, в якій річна сума орендної плати складає - 7 981 грн. 95 коп., щомісячна - 665 грн. 16 коп., за грудень - 665 грн. 19 коп.;
- 12.12.2017 уточнююча декларація за 2016 рік, в якій річна сума орендної плати складає - 45 527 грн. 45 коп., щомісячна: січень-травень 0 грн. 00 коп., червень-листопад - 6 503 грн. 92 коп., грудень - 6 503 грн. 93 коп.;
- 29.11.2017 звітна декларація за 2017 рік, в якій річна сума орендної плати складає - 7 981 грн. 95 коп., щомісячна - 665 грн. 19 коп.;
- 01.12.2017 уточнююча декларація за 2017 рік, згідно якої річна сума складає - 78 047 грн. 05 коп., щомісячна - 6 503 грн. 92 коп. (до подачі позову не сплачено платежів з січня по вересень 2017 року - 58 535 грн. 28 коп.).
Відповідачем 05.03.2018 надана копія уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2014 рік, датована 30.12.2016, в якій річна сума орендної плати визначена в розмірі 65 039 грн. 20 коп., щомісячні платежі визначені в розмірі 5 419 грн. 93 коп., в грудні 2014 року - 5 419 грн. 97 коп. Проте орендар не надав доказів подання цієї декларації до державної податкової інспекції.
Відповідачем в 2014 році здійснено платежів на суму 186 448 грн. 47 коп. та наступні платежі здійснювались у 2017 році на загальну суму 145 000 грн.: 02.11.2017 - 15 000 грн. 00 коп., 06.12.2017 - 130 000 грн. 00 коп., призначення платежу: "орендна плата за землю юридичних осіб". Всього у 2014-2017 роках сплачено - 331 448 грн. 47 коп.
02.01.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Луганській області здійснено камеральну перевірку даних, задекларованих у деклараціях по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015-2017 роки ПАТ "Мічурінське" та складено акт № 02/12-32-12-06/00414606.
Оцінивши фактичні обставини у земельних правовідносин з відповідачем, суд враховує позицію прокурора при подачі позову відносно ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".
02.09.2014 прийнято Закон України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності з 15.10.2014 (далі - Закон № 1669).
Як зазначено в преамбулі, цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
В статті 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Статтею 6 Закону № 1669, в редакції, яка діяла на момент прийняття, було закріплено, що під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Згідно п. 2 ст. 11 дія Закону № 1669 поширюється на період проведення антитерористичної операції та на 6 місяців після дня її завершення. Можливість реалізації положень цього Закону пов'язана з прийняттям підзаконних нормативних актів, зокрема, розпорядження Кабінету Міністрів України щодо визначення території проведення антитерористичної операції.
У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 6 Закону № 1669 відносно звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.
Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми Закону № 1669 щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
30.10.2014 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1053-р Кабінету Міністру України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого серед інших включено с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області (Райгородська сільська рада). Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053". Тобто розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.
02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив повний перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і цим же розпорядженням визнано такими, що втратили чинність:
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".
Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 № 1275-р, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області (Райгородська сільська рада).
Отже с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області було визнано територією проведення антитерористичної операції.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" від 17.05.2016 № 1365-VIІI (далі - Закон № 1365), який набув чинності 08.06.2016, внесені зміни до Закону № 1669, відповідно до яких:
- статтю 6 Закону № 1669 викладено в наступній редакції: "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";
- статтю 4 Закону № 1669 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію".
Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.
З переліків, затверджених вказаним розпорядженням, вбачається, що с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області не належить ні до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ані до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
Отже, відповідач в період з 14.04.2014 до 07.06.2016 був звільнений від сплати орендної плати за землю, а з 08.06.2016 він зобов'язаний вносити орендну плату на загальних підставах відповідно до умов договору, ст.ст. 15, 24, 25 Закону України "Про оренду землі", ст. 2 Податкового кодексу України.
Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за землю, то суд враховує подвійну правову природу земельних правовідносин, зокрема те, що порядок обчислення орендної плати за землю регулюється ст. 286 Податкового кодексу України.
Згідно п. 286.2 цієї статті платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Статтею 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати за землю за період з 08.06.2016 по вересень 2017 року включно. Втім, обставини справи свідчать, що орендар не врегулював свої відносини з податковим органом з приводу подання декларацій і здійснення платежів. Матеріали справи свідчать про неврегульованість правовідносин за 2014 рік, оскільки податковий орган зазначає, що річна сума орендної плати складає 231 805 грн. 55 коп., а орендар - 65 039 грн. 20 коп. За розрахунком суду, враховуючи надані Витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок за 2014 рік, нормативна грошова оцінка земельних ділянок складає 10 414 604 грн. 72 коп., а річна орендна плата за умовами договору повинна складати 52 073 грн. 02 коп., щомісячні платежі - 4 339 грн. 42 коп., а з урахуванням ст. 6 Закону № 1669 за 13 днів квітня - 1 880 грн. 42 коп., за період з січня 2014 року по 14.04.2014 - 14 898 грн. 68 коп.
Розбіжностей щодо сплати в 2014 році суми 186 448 грн. 47 коп. сторони не мають, однак відповідач вважає, що станом на 01.01.2015 мав переплату в сумі 121 409 грн. 27 коп. (186 448 грн. 47 коп. - 65 039 грн. 20 коп.) від задекларованого.
Третя особа - податковий орган вказує, що за відповідачем на цю дату рахується борг у розмірі 21 082 грн. 05 коп. При цьому, відповідач вказує, що 30.12.2016 подав уточнюючу декларацію з плати за землю за 2014 рік, а податковий орган не підтверджує її отримання. Не врегульовано остаточно податкові зобов'язання за 2015 рік та 2016 рік у зв'язку з дією ст. 6 Закону № 1669.
Прокурором на вимогу суду надано витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, з яких вбачається, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок за договором складає станом на:
- 01.01.2013 - 10 414 604 грн. 72 коп.;
- 01.01.2014 - 10 414 604 грн. 72 коп.;
- 01.01.2015 - 13 007 841 грн. 30 коп.;
- 01.01.2016 - 15 609 409 грн. 55 коп.;
- 01.01.2017 - 15 609 409 грн. 55 коп.
Виходячи з цих сум річна орендна плата відповідно до умов договору повинна складати:
- за 2014 рік - 10 414 604 грн. 72 коп. х 0,5% = 52 073 грн. 02 коп.;
- за 2015 рік - 13 007 841 грн. 30 коп. х 0,5% = 65 039 грн. 05 коп.;
- за 2016 рік - 15 609 409 грн. 55 коп. х 0,5% = 78 047 грн. 05 коп.;
- за 2017 рік - 15 609 409 грн. 55 коп. х 0,5% = 78 047 грн. 05 коп.
З урахуванням ст. 6 Закону № 1669 відповідач зобов'язаний був сплатити:
- за 2014 рік з січня по 13.04.2014 - 14 898 грн. 68 коп.;
- за 2015 рік - 0 грн. 00 коп.;
- за 2017 рік з січня по вересень 2017 року (78 047 грн. 05 коп. : 12 х 9) - 58 535 грн. 29 коп.
Разом 117 443 грн. 83 коп.
Як зазначено, всього було сплачено відповідачем у 2014 році і 2017 році - 331 448 грн. 47 коп. При цьому, здійснюючі платежі в 2017 році, орендар в призначенні платежів не зазначав періоди оплати, а відтак податковий орган міг скеровувати грошові кошти не лише на орендну плату, але і відповідно до вимог податкового законодавства на погашення пені і штрафних санкцій. Але враховуючи, що на час прийняття даного рішення, у відповідача відсутній борг з орендної плати за землю, та клопотання прокурора про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, суд вважає клопотання обґрунтованим, у зв'язку з чим провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за землю слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Щодо вимог про розірвання договору оренди і повернення земельних ділянок орендодавцю, то вони задоволенню не підлягають.
Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Суд враховує відсутність заборгованості з орендної плати за землю на час прийняття рішення, позицію орендодавця за договором щодо продовження орендних правовідносин (І позивачем подана заява про відмову від позовних вимог), а також зміст норми ст. 32 Закону України "Про оренду землі" щодо диспозитивності наслідків у вигляді розірвання договору у разі невиконання сторонами обов'язків. Також, суд враховує положення ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України, за змістом яких власник нерухомості зобов'язаний оформити права на земельну ділянку, на якій розміщені належні власникові будинок, будівля або споруда. Як вбачається зі змісту п. 2.2 договору, на земельній ділянці, що орендується відповідачем, розташовані об'єкти нерухомості. Слід зазначити, що орендар в 2014 році своєчасно сплачував орендні платежі, а з урахуванням ретроспективної дії ст. 6 Закону № 1669 у нього утворилась переплата, у зв'язку з чим будь-якої значної шкоди місцевому бюджету не завдано.
Також, суд звертає увагу заявника, що ним не сформульовано вимог в інтересах кожного із позивачів.
Враховуючи зміст договору, у тому числі пункти 7.1, 8.1.1, 8.4.4, 8.4.6, 11.3, належним позивачем у справі є І позивач - Новоайдарська районна державна адміністрація. Та обставина, що згідно п. 5.3 договору кошти зараховуються на рахунок Райгородської сільської ради, не дає права раді вимагати сплати коштів в судовому порядку. Такі вимоги можуть бути заявлені або орендарем, як стороною за договором, або податковим органом в порядку адміністративного судочинства згідно вимог Податкового кодексу України. Крім того, на податковий орган покладено здійснення інших контролюючих повноважень за сплатою орендної плати за землю як податку на майно. Головне управління Держгеокадастру у Луганській області взагалі не є учасником спірних правовідносин.
Що стосується клопотань І та ІІІ позивачів про відмову від позову, то слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 55 ГПК України відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті. Прокурор заявою від 20.03.2018 № 02-129/936 заперечує проти закриття провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем боргу. Проте заявник наполягає на розгляді позову по суті та закритті провадження у справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати за землю у зв'язку з відсутністю предмета спору, припиненні договору оренди земельних ділянок від 20.08.2008 шляхом його розірвання та зобов'язанні відповідача повернути І позивачу земельні ділянки загальною площею 1022,7106 га. За таких обставин, відмова від позову не приймається, а позовні вимоги розглядаються по суті.
Матеріалами справи підтверджено врегулювання спору щодо стягнення заборгованості з орендної плати за землю, у зв'язку з чим провадження у справі слід закрити з підстав зазначених вище, а у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельних ділянок та повернення земельної ділянки І позивачу відмовити.
В той же час суд враховує, що даний спір виник у зв'язку з тим, що відповідач в порушення норм податкового законодавства не надавав податкову звітність за 2016-2017 роки у передбачені терміни, не вживав своєчасно заходів до коригування своїх зобов'язань з орендної плати, і, з огляду на матеріали справи, податкова звітність підлягає уточненню.
За таких обставин, відповідно до п. 9 ст. 129 ГПК України судові витрати прокурора по сплаті судового збору за вимогами немайнового характеру в загальній сумі 3 200 грн. 00 коп. покладаються на відповідача. Решта судового збору підлягає поверненню за ухвалою суду на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1.У задоволенні позовних вимог заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі: 1.Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, 2.Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, 3.Райгородської сільської ради Новоайдарського району Луганської області до Приватного акціонерного товариства "Мічурінське", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні ІІІ позивача - Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області про розірвання договору оренди земельних ділянок, зобов'язання повернути земельні ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 450 469 грн. 49 коп. відмовити частково.
2.Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за землю закрити.
4.У задоволенні позовних вимог про зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Мічурінське" повернути Новоайдарській районній державній адміністрації Луганської області земельні ділянки загальною площею 1022,7106 га, у тому числі: рілля - 207,4936 га, багаторічні насадження - 165,6780 га, землі меліоративної підготовки - 404,5049 га, пасовища - 68,4736 га, вкриті лісом - 41,7982 га, прияружні лісосмуги - 2,4080 га, садозахисні лісосмуги - 14,3224 га, річки та струмки - 0,1214 га, болота - 3, 9902 га, під дорогами і прогонами - 22,6408, під господарськими дворами - 7,0555 га, піски - 83,33 га, ГТС - 0,8940 га, які за даними державного земельного кадастру враховуються в Райгородській сільській раді Новоайдарського району Луганської області, відмовити.
5.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Мічурінське", Луганська область, Новоайдарський район, с. Райгородка, вул. Лісова, 1, ідентифікаційний код 00414606 на користь прокуратури Луганської області, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, ідентифікаційний код 02909921 судовий збір в сумі 3 200 грн. 00 коп., видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
6.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7.Повне рішення складено і підписано - 04.04.2018.
Суддя О.В. Рябцева