ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.04.2018 Справа № 905/2922/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія», м. Васильків, Київська область

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Маст-Буд», м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 893 948 грн. 70 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ч.3 ст. 222 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 02.04.2018р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія», м. Васильків, Київська область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Маст-Буд», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 893 948 грн. 70 коп.

Ухвалою суду від 14.12.2017р. господарським судом Донецької області було порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 16.01.2018р.

15.01.2018р. до суду від відповідача надійшла заява за вих.№01-31 від 12.01.2018р., у якій останній просить застосувати до позовних вимог ТОВ «ПДБК» позовну давність та відмовити в задоволенні позову.

Також, 15.01.2018р. від відповідача надійшов відзив за вих.№01-29 від 12.01.2018р., за змістом якого, останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

- надані позивачем акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 8 307 332,48 грн. свідчать про те, що позивачем в листопаді 2012р. за договором №02/10-12 від 02.10.2012р. виконано робіт на суму, що перевищило договірну ціну на 1 721 508,83 грн.;

- в актах приймання виконаних будівельних робіт №6, 7, 8 вказано про виконання позивачем робіт на облаштування автомобільної дороги Словянськ-Донецьк-Маріуполь, яка географічно проходить перпендикулярно автомобільній дорозі Знамянка Луганськ - Ізварене та не є предметом Договору №02/10-12 від 02.10.2012р.;

- позивачем не надано доказів підписання актів приймання виконаних будівельних робіт №№1-6 та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за листопад 2012р.№1 зі сторони Генпідрядника уповноваженою на те особою, у звязку з чим останні не можуть бути належними доказами обсягів, якості та вартості зазначених в них робіт на суму 6 585 823,64 грн.

15.12.2017р. набрала чинність редакція Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 VIII від 03.10.2017р.

Згідно п.9 ч.1 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 16.01.2018р. визначено розгляд справи № 905/2922/17 за правилами загального позовного провадження на стадії підготовчого провадження та відкладено підготовче судове засідання на 14.02.2018р.

Ухвалою суду від 14.02.2018р. господарським судом Донецької області відкладено підготовче судове засідання на 01.03.2018р.

Ухвалою суду від 01.03.2018р. господарським судом Донецької області продовжено строк розгляду справи на тридцять днів до 16.04.2018р. та відкладено підготовче судове засідання на 14.03.2018р.

14.03.2018р. до суду від позивача надійшли заперечення на відзив та клопотання про застосування строків позовної давності, у яких останній зазначає:

- відповідач (замовник), у разі непогодження з перевищенням кошторису, має право відмовитись від підписання актів виконання робіт та взагалі від договору підряду, про те, як вбачається з матеріалів справи, договір за яким виник спір не було розірвано або визнано недійсним, акти виконаних робіт підписані обома сторонами, заперечень та/або зауважень на акти відповідачем не було надано з 2015р. і до сьогодні. Крім того, наявність заборгованості, що виникла внаслідок несплати робіт за спірними актами виконаних робіт підтверджується підписами обох сторін на акту звіряння розрахунків;

- підписуючи акт звіряння взаєморозрахунків відповідач фактично визнав свій борг, отже строки позовної давності у даному випадку були перервані та після підписання акту звірки почалися заново.

Ухвалою суду від 14.03.2018р. господарським судом Донецької області закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 29.03.2018р.

Ухвалою від 29.03.2018р. господарським судом відкладено розгляд справи по суті на 02.04.2018р.

02.04.2018р. до суду від позивача надійшло клопотання в порядку ст.207 ГПК України, про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 207 ГПК України, головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Так, ознайомившись з клопотанням позивача про долучення документів до матеріалів справи та підставами, з яких останнє не було подано позивачем на стадії підготовчого провадження, суд дійшов висновку про їх поважність, задоволення даного клопотання та долучення документів до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №02/10-12 від 02.10.2012р. щодо оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого, на думку позивача, наявні підстави для стягнення суми основного боргу. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 193, 231, 232 Господарського кодексу України.

У судове засідання 02.04.2018р. сторони не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2012р. між ТОВ «Підприємство «Маст-Буд» (далі - генпідрядник) та ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» (далі - субпідрядник) був укладений договір № 2/10-12 (далі - Договір), за умовами якого субпідрядник зобовязується протягом 2012 року виконати роботи з реконструкції автомобільної дороги Знамянка-Луганськ-Ізварине, на ділянці км 459+846 460+346 (діла обєкт), відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник прийняти і оплатити виконані роботи на умовах даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна останнього визначається договірною ціною додаток №2 до договору і є динамічною, і складає 6 585 823,64 грн., в т.ч. ПДВ 1 097 637,27 грн.

Відповідно до п.4.1. Договору, розрахунки за виконані роботи проводяться шляхом оплати генпідрядником протягом 20 банківських днів з дня підписання сторонами акта приймання виконаних робіт (ф.КБ-2В) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрат (ф. КБ-3) по мірі надходження коштів від Служби автомобільних доріг у Донецькій області (далі замовника) на підставі рахунка.

Виконані субпідрядником роботи оплачуються генпідрядником за мінусом 1% від їх вартості. Дана сума коштів залишається у генпідрядника як компенсаційні витрати, повязані з виконанням умов цього договору (втрати, повязані з забезпеченням технічною документацією, організацією і коригуванням, прийманням виконаних робіт на обєктах та ін.) (п.4.2 договору).

Згідно з п.10.1. Договору, останній набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2012р.

Так, на підтвердження факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором №02/10-12 від 02.10.2012р. на загальну суму 8 307 332,47 грн., останнім надано до матеріалів справи наступні акти приймання виконаних будівельних робіт:

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н, б/д на суму 799 912,24 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 26.11.2012р. на суму 921 596,59 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 225 423,91 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 2 593 756,93 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 94 386,32 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 121 978,31 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 244 356,17 грн.;

- акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 3 305 922,00 грн.;

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано наступні довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат:

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2012р. б/н від 26.11.2012р. на суму 1 721 508,83 грн.;

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2012р. б/н від 15.11.2012р. на суму 6 585 823,64 грн.

Вказані довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Так, виходячи зі змісту позовної заяви, підставою для звернення до суду стало невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором №02/10-12 від 02.10.2012р. щодо своєчасної та повної оплати виконаних робіт, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 893 948,70 грн.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результатів замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно приписів ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. (ч. 4 ст. 879 ЦК України).

У ст.838 ЦК України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права предявляти один одному вимоги, повязані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір субпідряду, згідно з яким позивач зобовязався протягом 2012 року виконати роботи з реконструкції автомобільної дороги Знамянка-Луганськ-Ізварине, на ділянці км 459+846 460+346 (діла обєкт), відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник прийняти і оплатити виконані роботи на умовах даного Договору протягом 20 банківських днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконання будівельних робіт /та витрат/ (форма № КБ-3) по мірі надходження коштів від замовника на підставі рахунка.

При цьому, умовами договору також передбачено, що виконані субпідрядником роботи оплачуються генпідрядником за мінусом 1% від їх вартості. Дана сума коштів залишається у генпідрядника як компенсаційні витрати, повязані з виконанням умов цього договору (втрати, повязані з забезпеченням технічною документацією, організацією і коригуванням, прийманням виконаних робіт на обєктах та ін.)

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а в силу вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається на те, що відповідачем не сплачено заборгованість у сумі 893 948,70 грн. за договором №02/10-12 від 02.10.2012р., на підтвердження чого ТОВ «ПДБК» надано акти приймання виконаних робіт за листопад 2012р. на загальну суму 8 307 332,47 грн.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Згідно з ч.2 ст. 164 ГПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на те, що спірна заборгованість у відповідача утворилась внаслідок неповної оплати останнім виконаних позивачем робіт.

Пунктом 7 частини 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд зясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Ухвалою від 14.12.2017р., господарським судом Донецької області було зобовязано позивача надати суду належним чином засвідчені копії всіх платіжних доручень або банківських виписок, з відповідними відмітками банку, в підтвердження здійснення оплати відповідачем позивачу за Договором №02/10-12 від 02.10.2012р.; письмові пояснення стосовно того, за якими саме актами приймання виконаних будівельних робіт позивачем було зараховано здійснені відповідачем оплати за договором №02/10-12 від 02.10.2012р., та за якими з актів/акту приймання виконаних будівельних робіт залишилась заявлена до стягнення заборгованість.

Ухвалами від 14.02.2018р., 01.03.2018р. господарським судом Донецької області було запропоновано позивачу та відповідачу надати суду належним чином засвідчені копії платіжних доручень або банківських виписок, з відповідними відмітками банку, в підтвердження здійснення часткової оплати відповідачем позивачу за Договором № 02/10-12 від 02.10.2012р.

Проте, ані позивачем, ані відповідачем вимоги вищезазначених ухвал суду виконанні не були.

Нормами чинного законодавства обовязок доказування обставин, на які посилається позивач, покладено саме на позивача, тобто ТОВ «ПДБК».

При цьому, посилання позивача на акт звіряння взаємних розрахунків за двома актами приймання будівельних робіт за листопад 2012р. (30.11.2012р.) на суму 799 912,24 грн. та 921 596,59 грн., а також довідки про вартість виконаних робіт за листопад 2012р. (30.11.2012р.) підписаного між позивачем та відповідачем станом на 31.12.2015р. - як на доказ та визначення за якими саме актами існує спірна заборгованість судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, вищезазначений акт звіряння взаємних розрахунків не є належним та допустимим доказом, на підтвердження спірної заборгованості у сумі 893 948,70 грн. (що є предметом даного спору), оскільки акти приймання виконаних робіт від 30.11.2012р., на які наявне посилання у акті звіряння, відсутні в матеріалах справи та не заявлялись позивачем в якості підстав позову.

Натомість, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ПДБК» надано до матеріалів справи акт приймання виконаних будівельних робіт б/д (при цьому, жодних пояснень щодо дати підписання зазначеного акту позивачем суду надано не було), акти приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2012р. та від 15.11.2012р. При цьому, позивачем не надано жодних пояснень щодо того, за якими саме актами виконаних будівельних робіт утворилась спірна заборгованість та у якому розмірі, не надано жодних доказів здійснення відповідачем оплати. Суд позбавлений права та можливості самостійно встановити зазначені обставини справи, що мають важливе значення для вирішення даного спору, зокрема, встановлення строку позовної давності для звернення до суду.

Також, дослідивши акт звіряння взаєморозрахунків за січень 2012р. грудень 2015р. підписаний між ТОВ «ПДБК» та ТОВ «Маст-Буд» станом на 31.12.2015р. (а.с.76), на який посилається позивач за текстом позовної заяви, господарський суд дійшов висновку, що зазначений акт звіряння взаєморозрахунків не є належним та допустимим доказом, на підтвердження спірної заборгованості у сумі 893 948,70 грн. (що є предметом даного спору), оскільки зі змісту останнього не вбачаться за яким саме договором та за якими актами приймання виконаних робіт сторонами було проведено звірку розрахунків.

Крім того, судом взято до уваги заперечення відповідача щодо наявної заборгованості, посилаючись на вказаний акт звірки взаєморозрахунків (а.с.76), які жодним чином не були спростовані позивачем, та з якого останнім не було надано жодних пояснень.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, внаслідок чого останні підлягають залишенню без задоволення.

Посилання відповідача, відображені у відзиві на позовну заяву, відхиляються судом з огляду на те, що останні спростовуються матеріалами справи.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Водночас, пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.

Враховуючи те, що судом встановлено необґрунтованість позовних вимог, то позов не підлягає задоволенню саме з вказаних підстав, а тому заявлена ТОВ «Маст-Буд» заява про застосування строків позовної давності розгляду не підлягає.

У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 11, 256, 261, 525-526, 629, 837, 838, 854, 875, 879 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193, Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 123, 129, 164, 182, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія», м. Васильків, Київська область до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Маст-Буд», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 893 948 грн. 70 коп. відмовити в повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 02.04.2018р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018р.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.С. Мельниченко