ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року, м. Херсон, справа № 923/1385/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., при секретарі судового засідання Бєловій О.С., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до Приватного підприємства "Віатранс"

про стягнення 2 254 985,57 грн,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

21.12.2016 Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернулося до суду з вимогами, спрямованими до Приватного підприємства "Віатранс", про стягнення 2200527,59 грн заборгованості за договором № 7/92Д від 18.12.2014. В подальшому заявою від 02.02.2017 позивач збільшив суму стягнення до 2254985,57 грн (т. 1, а.с. 172-173).

Провадження у справі відкрите ухвалою від 22.12.2016 та в період з 22.12.2016 по 19.03.2018 у ній проведене підготовче провадження, а ухвалою від 19.03.2018 воно закінчене. В період з 21.02.2017 по 24.05.2017, з 11.07.2017 по 12.02.2018 провадження у справі зупинялося у звязку з проведення судової експертизи. Безпосередньо розгляд справи по суті проведено в судовому засіданні 03.04.2018.

Предметом спору у справі є стягнення на підставі пунктів 6.2.2.2 та 6.2.2.3 договору № 7/92Д від 18.12.2014 вказаної суми заборгованості, яка, на думку позивача, виникла у звязку з несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг зі зберігання зерна у кількості 4200 тон на складах підприємства за приймальними актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-430 в період з 04.08.2016 по 19.12.2016 відповідно до періоду кожного з актів.

Під час судового розгляду справи представники позивача, підтвердивши вказані обставини, надали усні та письмові пояснення (т. 2, а.с. 68-70, 80-84), а також просили суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на:

- відсутності замовлення на значний період зберігання, оскільки перевалка вантажів є короткостроковою дією;

- припинення договірних відносин щодо зберігання зерна в кількості 4200 тон на складах підприємства у звязку з його арештом слідчими органами в період з 31.08.2016 по 02.12.2016;

- неузгодженого з ним переміщення позивачем зерна ячменю зі складів підприємства на плаваючі ємності ДМ-098, ДМ-230 в період перебування зерна під арештом, що стало підставою для збільшення вартості узгоджених послуг по зберіганню вантажу, оскільки зерно при його завезенні розвантажувалося на узгоджених складах № 4 та № 6, зберігання в яких має певний пільговий безкоштовний період 30 днів, а також інші ставки зберігання;

- визначення у протоколі обшуку місць (тобто складів) знаходження зерна станом на час його арешту, які в подальшому не відповідали фактичному перебуванню зерна після арешту;

- неправомірного посилання позивача на пункт 6.2.2.3 договору № 7/92Д від 18.12.2014 щодо відповідальності за затримку вантажу, оскільки ним вантаж не затримувався, а був арештований слідчими органами та переданий позивачу на відповідальне зберігання;

- сплатою вартості фактично замовлених та наданих послуг на загальну суму 141000 грн, у звязку з чим заборгованість за зберігання вантажу відсутня;

- помилкового висновку експерта про завезення та зберігання вантажу в кількості 2113,56 тон, оскільки за приймальними актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-429 було завезено 4200 тон, на які і було накладено арешт слідчими органами;

- іншу дату відвантаження зерна на судно, якою він вважає 15.12.2016, оскільки позивач в односторонньому порядку згідно з листом № 03-28/497 від 15.12.2016 зупинив навантаження зерна, вказавши про необхідність оплати вартості зберігання на суму 2200527,59 грн.

Під час судового розгляду справи представники відповідача підтвердили надані у відзиві (т. 1, а.с. 148-149) та доповненні до відзиву (т. 2, а.с. 65) заперечення, надавши також усні пояснення, та просили суд відмовити у позові.

Таким чином, фактично спір між сторонами виник у звязку з нарахуванням позивачем вартості зберігання зерна ячменю у кількості 4200 тон за приймальними актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-430 у період з 04.08.2016 по 19.12.2016, який умовно ділиться на періоди:

- період № 1 з дати завезення зерна за кожним з приймальних актів по дату арешту зерна; період

- № 2 за дати арешту зерна по дату зняття арешту, яким є період з 31.08.2016 по 30.11.2016;

- період № 3 з дати прийняття зерна ячменю після арешту за актом приймання-передачі по дату його відвантаження на судно; а також різного сприйняття часу завершення договірних зобовязань щодо зберігання зерна після арешту зерна та через відмову позивача від відвантаження зерна 15.12.2016.

Під час розгляду справи ухвалою від 21.02.2017 призначена судово-економічна експертиза, на вирішення якої поставлені питання:

1) згідно яких первинних документів Приватним підприємством "Віатранс" було передано Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" на зберігання товар - ячмінь навалом у кількості 4200 метричних тон, який 31.08.2016 під час обшуку було вилучено старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 по справі №766/9570/16-к?

2) яка вартість замовлених Приватним підприємством "Віатранс" у Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" згідно умов Договору №7/92Д від 18.12.2014 послуг зі зберігання товару - ячменю навалом, який 31.08.2016 під час обшуку було вилучено старшим слідчим з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 по справі №766/9570/16-к., протягом наступних періодів:

- з дати прийняття Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" ячміню від ПП "Віатранс" на зберігання по 30.08.2016 включно;

- з 01.12.2016 до дати виникнення обставин, з якими договір № 7/92Д від 18.12.2014 повязує припинення ДП "Херсонський морський торговельний порт" права отримувати з ПП "Віатранс" плату за зберігання товару;

- з дати прийняття Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" від ПП "Віатранс" на зберігання ячменю, який у подальшому був вилучений, до дати виникнення обставин, з якими Договір №7/92Д від 18.12.2014 р. повязує припинення ДП "ХМТП" права отримувати з ПП "Віатранс" плату за зберігання товару, враховуючи вартість зберігання у період вилучення даного товару правоохоронним органом?

Згідно до висновку експерта 17-9979/17-980 судово-економічної експертизи від 30.11.2017 (т. 2, а.с. 11-26) експертом встановлено, що за актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-429 прийнято на зберігання 4198 метричних тон, а розбіжність у 2 метричні тони склалась у наслідок помилки підсумкових даних у рядку відомості - розрахунку № 9 «Всього зберігання». Відносно другого запитання експерт відповіді не надав через неможливість встановити місце зберігання частини ячменю у кількості 1652,81 т.

Крім викладеного судом встановлено, що 21.04.2017 Господарським судом Херсонської області прийняте рішення у справі № 923/141/17 за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» до Приватного підприємства «Віатранс» про стягнення 15260,12 доларів США (т. 2, а.с. 95-103), що набрало законної сили за результатами апеляційного та касаційного перегляду відповідно до постанов Одеського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 (т. 2, а.с. 85-89) та Вищого господарського суду України від 10.10.2017 (т. 2, а.с. 90-94) , за змістом якого встановлені обставини, які не потребують повторного доказування у відповідності до приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Так, цим рішення встановлено, що 18.12.2014 між Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» та Приватним підприємством «Віатранс» укладено договір № 7/92Д на виконання робіт, з додатками №№ 1 5, за умовами якого позивач зобовязався надавати відповідачу послуги з перевантаження зернових вантажів через зерновий перевантажувальний комплекс, криті склади, плав-ємності, а також забезпечити короткочасне зберігання вантажів для накопичення суднової партії і подальшого його відвантаження на водний або інший вид транспорту. До вказаного договору сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення згідно з додатковими угодами № 1 від 23.02.2015, № 2 від 13.03.2015, № 3 від 07.04.2015, № 4 від 20.07.2015, № 5 від 04.12.2015, № 6 від 29.02.2016, № 7 від 25.03.2016, № 8 від 18.04.2016, № 9 від 04.05.2016, № 10 від 23.05.2016, № 11 від 02.06.2016, № 12 від 30.06.2016, № 13 від 03.08.2016.

З тексту договору та названих додаткових угод вбачається, що основними їх істотними умовами, які впливають на суть наявного між сторонами спору у даній справі, є наступні:

- за виконання робіт відповідач здійснює оплату відповідно до умов договору (пункт 1.4);

- види робіт, їх обсяг, умови виконання, вартість, супутні послуги та інші умови стосовно вантажу в межах договору зазначаються в додатках, які є невідємною його частиною (пункти 2.3., 2.4.);

- роботи виконуються на підставі письмових заявок відповідача в терміни, які письмово узгоджуються сторонами (пункт 3.1.);

- позивач зобовязаний: визначити обсяг і строки завезення на підприємство вантажу на підставі поданої відповідачу заявки (пункт 4.1.); організувати розвантаження вантажу з різних видів транспорту та навантажити його на судна своїми силами і засобами (пункт 4.3.1); забезпечити приймання і здавання вантажів, ведення його обліку (пункт 4.3.2.); здійснити облік та розрахунки кількості вантажу, що надійшов на підприємство та відвантажився з нього (пункт 4.7.); по факту виконання робіт складає акт виконаних робіт та направляє його відповідачеві для підписання (пункт 4.28.);

- відповідач зобовязаний: забезпечувати своєчасність надходження на рахунок позивача платежів за виконані роботи і надані послуги (пункт 5.7.); письмово погоджувати з позивачем місце зберігання (ЗПК, криті склади чи плаваючі ємності), терміни зберігання вантажу (пункт 5.21.); здійснювати оплату наданих послуг відповідно до умов розділу 6 договору (пункт 5.26.); підписати надані йому акти виконаних робіт, а у випадку відмови або неповернення вважається, що акти є погодженими (пункт 5.29.);

- розрахунки за послуги та їх вартість здійснюються згідно тарифів позивача, діючих на момент надання послуги (виконання робіт) (пункти 6.1., 6.2.1.1.);

- відповідач здійснює оплату платежів за надані послуги в доларах США (пункт 19.7. додатку № 4 до договору;

- розрахунки проводяться шляхом здійснення попередньої оплати та остаточної оплати згідно рахунків позивача, остаточна оплата проводиться з урахуванням суми попередньої оплати (пункт 6.2.);

- у випадку затримки вантажу на підприємстві (неподання тоннажу під вивіз, невидача доручень, недопостачання суднової партії та інше) позивач вправі нараховувати плату за зберігання та виставляти відповідачу щомісяця рахунки до оплати (пункт 6.2.2.3.);

- остаточний розрахунок здійснюється по кожній судновій партії вантажу після його відвантаження на судно (пункт 6.3.1);

- послуги не передбачені договором надаються підприємством за письмовою заявкою та за рахунок клієнта за тарифами підприємства, діючими на момент надання послуг (пункт 20 додатку № 4 до договору в редакції додаткової угоди № 5 від 04.12.2015);

- термін дії договору - з 01.01.2015 по 31.12.2016 (пункт 11.1. зі змінами відповідно до додаткової угоди № 5 від 04.12.2015);

- вартість зберігання вантажу у критому складі підприємства у гривнях за 1 тону за добу без ПДВ складає 9,20 грн починаючи з 31 доби, при цьому до 30 діб безкоштовно (пункт 4 додаткової угоди № 5 від 30.06.2016 (т. 1, а.с. 145-147).

Встановлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобовязань, в силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договорів, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобовязань (майново-господарських зобовязань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на їх підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір про надання послуг. Зокрема, згідно з приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Безпосередньо господарська діяльність в морських портах України регулюється серед іншого положеннями Закону України «Про морські порти України». Так, за змістом частин 1 та 2 статті 18 цього Закону господарська діяльність у морському порту провадиться відповідно до законодавства, обовязкових постанов по порту та зводу звичаїв морського порту, а у межах морського порту функціонують субєкти господарювання усіх форм власності, діяльність яких повязана з обслуговуванням суден, вантажів, та підприємства, продукція та/або сировина яких транспортується територією та акваторією порту. Поряд з цим, за частиною 1 статті 19 Закону у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Таким чином, вказаними правовими положеннями визначена правова природа господарської діяльності морського порту та безпосередньо правова природа договору про надання послуг з названих видів робіт, тобто договору з надання відповідних послуг.

В межах дії договору позивачем за приймальними актами, які мають назву «Картка обліку експортного вантажу (приймальний акт)», № 323 від 04.08.2016, № 324 від 04.08.2016, № 325 від 05.08.2016, № 326 від 05.08.2016, № 327 від 05.08.2016, № 329 від 06.08.2016, № 340 від 06.08.2016, № 341 від 06.08.2016, № 342 від 06.08.2016, № 343 від 06.08.2016, № 344 від 06.08.2016, № 345 від 06.08.2016, № 346 від 06.08.2016, № 359 від 11.08.2016, № 360 від 12.08.2016, № 361 від 12.08.2016, № 362 від 12.08.2016, № 364 від 13.08.2016, № 365 від 13.08.2016, № 395 від 22.08.2016, № 396 від 22.08.2016, № 397 від 22.08.2016, № 398 від 22.08.2016, № 399 від 22.08.2016, № 400 від 23.08.2016, № 401 від 23.08.2016, № 402 від 23.08.2016, № 403 від 23.08.2016, № 404 від 23.08.2016, № 405 від 23.08.2016, № 406 від 23.08.2016, № 407 від 23.08.2016, № 408 від 23.08.2016, № 409 від 24.08.2016, № 410 від 24.08.2016, № 411 від 24.08.2016, № 412 від 24.08.2016, № 413 від 25.08.2016, № 414 від 25.08.2016, № 415 від 25.08.2016, № 416 від 25.08.2016, № 417 від 25.08.2016, № 418 від 25.08.2016, № 419 від 26.08.2016, № 420 від 26.08.2016, № 421 від 26.08.2016, № 422 від 26.08.2016, № 423 від 26.08.2016, № 424 від 26.08.2016, № 425 від 27.08.2016, № 426 від 27.08.2016, № 427 від 28.08.2016, № 428 від 29.08.2016, № 429 від 29.08.2016 (т.1, а.с. 37-90), № 430 від 29.08.2016 (т. 1, а.с. 73) прийнято від відповідача для перевалки, в тому числі зберігання, зерно ячменю у кількості 4200 тон.

Ця кількість вантажу та перелік приймальних актів відповідають відомості-розрахунку № 9 станом на 13.12.2016 (т. 1, а.с. 92-93), доданої позивачем в якості розрахунку вартості виставленого позивачем рахунку № 2459 від 05.12.2016 на оплату відповідачем 2200527,59 грн (т. 1, а.с. 91), які були первісно заявлені до стягнення за позовною заявою. Проте, у відомості-розрахунку № 2 (т. 1, а.с. 182-183), здійсненого позивачем як додатку до остаточно виставленого рахунку на оплату № 2632 від 26.12.2016 (т. 1, а.с. 186) ним додатково включено приймальний акт № 430 на 13,04 тон, а в приймальному акті № 429 вказано іншу кількість зерна, а саме 62,32 тон (хоча за цим приймальним актом прийнято на зберігання 35,57 тон зерна ячменю), у звязку з чим він вказав, що на зберігання від відповідача прийнято 4237,79 тон, вартість зберігання яких складає 2254985,57 грн, але під час судового розгляду справи ним не доведено факту отримання вантажу на зберігання за актом № 429 у більшому розмірі, ніж зазначено попередньо. Поряд з цим, суд зазначає, що у своїх письмових додаткових поясненнях (т. 2, а.с. 80-84) позивач також вказав, що зберігав саме 4200 тон зерна ячменю, хоча і послався на акти № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-430, тобто в тому числі і на акт № 429 та 430.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з висновком експерта № 17-9979/17-980 експертом встановлено, що за актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-429 прийнято на зберігання 4198 метричних тон, а розбіжність у 2 метричні тони склалась у наслідок помилки підсумкових даних у рядку відомості - розрахунку № 9 «Всього зберігання».

Ця невідповідність та безпосередньо висновок експерта в цій частині до уваги судом не приймаються, оскільки, як зазначено вище, а також за результатами власного підрахунку та перевірки із застосуванням математичної дії «додавання», судом встановлено що відповідно до відомості - розрахунку № 9 (т. 1, а.с. 92-93) станом на 13.12.2016 за приймальними актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-430 передано на зберігання 4200 тон ячменю. Більш того, сторонами цей факт не оспорюється та, навпаки, вони стверджують про передачу на зберігання саме 4200 тон ячменю.

На виконання умов договору позивач зберігав зерно ячменю у кількості 4200 тон на складах підприємства до моменту його відвантаження, зокрема, за даними позивача таке зберігання здійснювалося до 19.12.2016 моменту відвантаження на судно.

Таким чином, за даними позивача за приймальними актами № 323-327, 339-346, 359-362, 364, 365, 413-430 зберігання зерна на складах підприємства та у плавучих ємностях відбулося у період з 04.08.2016 по 19.12.2016 відповідно до періоду кожного з приймальних актів.

Разом з тим, враховуючи заперечення відповідача щодо такого періоду зберігання, в який, на його точку зору, неправомірно включений період арешту зерна, судом встановлено, що згідно з названим рішенням суду у справі № 923/141/17 від 21.04.2017 у відповідності до ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 у справі № 766/9570/16-к слідчому та іншим працівникам надано дозвіл на проведення обшуку серед інших осіб у ДП «Херсонський морський торговельний порт» з метою вилучення ячменю, поданого до митного оформлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес Лоджистік».

Як слідує з протоколу обшуку від 31.08.2016 старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області ОСОБА_5 виявлено на складах ДП «Херсонський морський торговельний порт» № 4 та № 6, теплоході «Кілія» та ДМ-272 зерно ячменю, належного ТОВ «Гермес Лоджистік», в кількості 4200 тон. Водночас, згідно з цим протоколом на складі № 6 знаходилося зерно в кількості 1485,460 тон, на складі № 4 2233,290 тон, на ДМ-272 81,025 тон, на теплоході «Кілія» - 400 тон (т. 1 а.с. 102).

Вилучене зерно передане на відповідальне зберігання виконуючому обовязки начальника складу ОСОБА_6, про що зроблена відповідна відмітка у названому протоколі, та оформлено ОСОБА_5 приймання-передачі на відповідальне зберігання від 31.08.2016.

В подальшому за ОСОБА_5 приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.12.2016 (після скасування постанови слідчого про визнання зерна речовим доказом у кримінальному провадженні) 4200 тон зерна ячменю повернуто компанії Smart Trade Overseas Соrр. в особі ПП «Віатранс».

За таких обставин, судом був зроблений висновок, що у період з 31.08.2016 по 01.12.2016 зерно ячменю, експедитором якого виступав відповідач, у кількості 4200 тон перебувало на зберіганні позивача поза межами укладеного між ними договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014, оскільки таке зберігання здійснювалося на підставі дій та рішень правоохоронних органів.

Відповідно до пункту 13.6. Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 348 від 05.06.2013 замовник відповідно до договору перевалки відшкодовує портовому оператору в повному обсязі вартість його послуг, повязаних з проведенням додаткових заходів щодо несвоєчасного вивезення вантажу з метою забезпечення його збереження, та витрати, повязані з переміщенням вантажу, не вивезеного у встановлений строк з морського порту, з метою вивільнення оперативних складських площ, зайнятих цим вантажем.

В свою чергу, згідно з пунктом 7.2. укладеного між сторонами договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014 відповідач несе відповідальність за введення заборон та обмежень на перевезення вантажів, а також несвоєчасний вивіз вантажів з підприємства, виконує повне відшкодування повязаного з цим матеріального збитку лише у випадку коли такі обставини повязані з його виною та виною залучених ним третіх осіб.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Натомість згідно зі статтею 618 того ж Кодексу боржник відповідає за порушення зобовязання іншими особами лише у випадку, коли на таких осіб покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальності безпосередньо виконавця.

В даному випадку позивачем не доведено шляхом надання відповідних доказів наявності вини відповідача (без урахування інших залучених осіб, оскільки такі особи не залучалися) у діях, які стали підставою для передачі зерна на відповідальне зберігання позивачу правоохоронним органом.

На підставі викладеного суд у даній справі приходить до висновку про те, що зерно ячменю у кількості 4200 тон у період з 31.08.2016 по 30.11.2016 знаходилося на відповідальному зберіганні у позивача поза межами волі відповідача та договірних відносин, оскільки за актом приймання-передачі зерна, складеним слідчим 01.12.2016 (т. 1, а.с. 107) у відповідача поновилися права відносно арештованого майна саме з цієї дати, а тому дія укладеного між сторонами договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014 на цей період не розповсюджується, у звязку з чим правомірним періодом зберігання зерна є умовно періоди: період № 1 з дати завезення зерна за кожним з приймальних актів по дату арешту зерна; період № 2 з дати прийняття зерна ячменю після арешту за актом приймання-передачі від 01.12.2016 (т. 1, а.с. 107) по дату його відвантаження на судно.

Зокрема, як зазначено вище, позивач датою відвантаження зерна на судно вважає 19.12.2016, а відповідач вказує, що цією датою є 15.12.2016, оскільки позивач в односторонньому порядку згідно з листом № 03-28/497 від 15.12.2016 (т. 1, а.с. 216) зупинив навантаження зерна, вказавши про необхідність оплати вартості зберігання на суму 2200527,59 грн.

Вирішуючи спір в цій частині, суд зазначає, що згідно з рішенням суду у справі № 923/141/17 від 21.04.2017 судом встановлено факт завантаження судна «Altenavi» на замовлення відповідача у період з 12 по 18 грудня 2016 року, підтвердженням чому є наряд-завдання № 00001811 від 13.12.2016, № 00001822 від 13.12.2016, № 00001843 від 17.12.2016, № 00001820 від 17.12.2016, № 00001834 від 18.12.2016, № 00001831 від 18.12.2016, № 00001813 від 14.12.2016, № 00001816 від 14.12.2016, № 00001819 від 15.12.2016, № 00001818 від 12.12.2016, № 00001814 від 12.12.2016, у звязку з чим судом датою завершення відвантаження судна сприймається 18.12.2016, а тому посилання відповідача на зупинення відвантаження починаючи з 15.12.2016 до уваги не приймаються, оскільки зберігання вантажу на складах позивача здійснювалося фактично до 18.12.2016, а безпосередньо попередній рахунок № 2459 (т. 1, а.с. 91), виставлений йому до оплати 05.12.2016 ним не був оплачений.

На підставі факту виконання позивачем послуг по зберіганню вантажу на складах підприємства ним здійснений розрахунок вартості зберігання за весь період з дати завезення вантажу на підприємство згідно з кожним приймальним актом по дату відвантаження судна 18.12.2016, що слідує з рахунку на оплату № 2632 від 26.12.2016 (т. 1, а.с. 186) та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1574 від 19.12.2016 (т. 1, а.с. 187) на загальну суму 2254985,57 грн (з ПДВ) та цей рахунок виставлений відповідачу до оплати.

В додаткових поясненнях від 07.03.2018 (т. 2, а.с. 80-84) позивач конкретизував розрахунки нарахованої до сплати суми у розмірі 2254985,57 грн, виходячи зі спірних періодів, про які вказано вище, а саме ним зазначено, що вартість зберігання в періоди:

період № 1:

1) з 04.08.2016 по 30.08.2016 по актах №№ 325-339 за зберігання вантажу на плавзасобах підприємства складає 2500 грн без ПДВ;

2) 23.08.2016 по актах № 395-408 за зберігання вантажу на плавзасобах підприємства складає 5000 грн без ПДВ;

3) з 24.08.2016 по 30.08.2016 за зберігання вантажу на плавзасобах підприємства складає 52500 грн без ПДВ;

а всього 72000 грн з ПДВ;

період № 2:

1) з 31.08.2016 по 30.11.2016 за приймальними актами №№ 323, 324, 359, 360, 361, 362, 364, 365 за зберігання вантажу на складах складає 400065,04 грн без ПДВ;

2) з 31.08.2016 по 30.11.2016 за приймальними актами №№ 395-412 за зберігання вантажу в плавзасобах складає 690000 грн без ПДВ;

3) з 03.09.2016 по 30.11.2016 за приймальними актами №№ 323-327, 339-346, 413-430 за зберігання вантажу в ліхтері типу ДМ складає 445000 грн без ПДВ;

а всього за період 1842078,05 грн з ПДВ;

період № 3:

1) з 01.12.2016 по 19.12.2016 за приймальними актами № 359, 360, 361, 362, 364, 365 за зберігання вантажу на складах складає 94089,60 грн без ПДВ;

2) з 15.12.2016 по 17.12.2016 за приймальними актами 395-412 за зберігання вантажу в плавзасобах складає 15000 грн без ПДВ;

3) з 01.12.2016 по 14.12.2016 за приймальними актами 395-412 за зберігання вантажу в плавзасобах підприємства складає 105000 грн без ПДВ;

4) з 01.12.2016 по 14.12.2016 за приймальними актами №№ 323-327, 339-346, 413-430 складає 70000 грн без ПДВ;

а всього 340907,52 грн з ПДВ.

В свою чергу, відповідачем отриманий рахунок на оплату вартості послуг зі зберігання вантажу при перевалці № 2632 від 26.12.2016 сплачено частково, а саме у сумі 141000 грн, що слідує з платіжного доручення № 9889 від 08.02.2017 (т. 2, а.с. 66).

Вирішуючи спір щодо стягнення несплаченої суми за рахунком № 2632 від 26.12.2016 суд зазначає, що позивачем неправомірно, з наведених вище обставин та мотивів, включено до розрахунку вартості зберігання період знаходження зерна під арештом з 31.08.2016 по 30.11.2016, вартість якого як зазначено вище (період № 2) складала 1842078,05 грн (з ПДВ), що фактичного вплинуло на обрахунки інших періодів зберігання зерна, зокрема, по третьому періоду.

Так, в період з 01.12.2016 по 19.12.2016 за приймальними актами № 359, 360, 361, 362, 364, 365 за зберігання вантажу на складах позивачем нараховано 94089,60 грн без ПДВ виходячи зі зберігання зерна протягом 19 днів (при цьому враховано, що зберігання протягом перших 30 днів є безкоштовним), але, з урахуванням часу знаходження зерна на складах № 4 та № 6 до накладення арешту та виключенням з цього часу періоду знаходження зерна під арештом, правильним періодом за кожним актом є:

- по акту № 359 8 днів, з розрахунку: з 11.08.2016 по 30.08.2016 20 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 38 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 8; а тому правильним розрахунком за актом є: 8 днів х 0,350 т х 9,20 грн = 25,76 грн без ПДВ;

- по акту № 360 8 днів, з розрахунку: з 12.08.2016 по 30.08.2016 19 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 37 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 7; а тому правильним розрахунком за актом є: 7 днів х 96 т х 9,20 грн = 6182,40 грн без ПДВ;

- по акту № 361 7 днів, з розрахунку: з 12.08.2016 по 30.08.2016 19 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 37 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 7; а тому правильним розрахунком за актом є: 7 днів х 143,26 т х 9,20 = 9225,94 грн без ПДВ;

- по акту № 362 7 днів, з розрахунку: з 12.08.2016 по 30.08.2016 19 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 37 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 7; а тому правильним розрахунком за актом є: 7 днів х 47,08 т х 9,20 = 3031,95 грн без ПДВ;

- по акту № 364 6 днів, з розрахунку: з 13.08.2016 по 30.08.2016 18 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 36 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 6; а тому правильним розрахунком за актом є: 6 днів х 203,54 т х 9,20 = 11235,41 грн без ПДВ;

- по акту № 365 6 днів, з розрахунку: з 13.08.2016 по 30.08.2016 18 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 36 днів 30 днів (безкоштовного зберігання) = 6; а тому правильним розрахунком за актом є: 6 днів х 48,04 т х 9,20 = 2651,81 грн без ПДВ;

а всього 32353,27 грн без ПДВ, або 38823,92 з ПДВ.

Натомість, в період з 01.12.2016 по 14.12.2016 за приймальними актами №№ 323-327, 339-346, 413-430 за зберігання вантажу в ліхтері типу ДП позивачем нараховано плату в сумі 70000 грн без ПДВ, проте судом враховується безпідставне переміщення зерна на плавємності зі складів підприємства, яке відбулося після арешту зерна, що встановлено рішенням суду у справі № 923/141/17.

Так, згідно з рішенням суду ним встановлено, що 1692,6 тон зерна ячменю при його отримані позивачем для зберігання та перевалки на складах № 4 та № 6 підприємства в подальшому були переміщені без погодження з відповідачем на плаваючі ємності ДМ-098 та ДМ-230. Внутрішнє переміщення зерна було повязане з виробничою необхідністю його збереження за результатами дій правоохоронних органів по передачі 4200 метричних тон зерна ячменю на відповідальне зберігання позивачу.

За таких обставин, нарахування позивачем плати за зберігання зерна на плавємностях по приймальним актам №№ 323-327, 339-346, 413-430 в період з 01.12.2016 по 14.12.2016 є необґрунтованим, та підлягає розрахунку виходячи з перебування цієї кількості зерна на складах № 4 та № 6 підприємства (з урахуванням умови його узгодженого перебування на цих складах при завезені та без переміщення на плавємності), у звязку з чим правильним розрахунком за цей період є наступний:

- по акту № 323 14 днів, з розрахунку: з 04.08.2016 по 30.08.2016 26 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 44 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 14; а тому правильним розрахунком за актом є: 14 днів х 122,77 т х 9,20 грн = 15812,78 грн без ПДВ;

- по акту № 324 14 днів, з розрахунку: з 04.08.2016 по 30.08.2016 26 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 44 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 14; а тому правильним розрахунком за актом є: 14 днів х 13,92 т х 9,20 грн = 1792,9 грн без ПДВ;

- по акту № 325 14 днів, з розрахунку: з 05.08.2016 по 30.08.2016 25 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 43 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 13; а тому правильним розрахунком за актом є: 13 днів х 28,92 т х 9,20 грн = 3458,83грн без ПДВ;

- по акту № 326 13 днів, з розрахунку: з 05.08.2016 по 30.08.2016 25 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 43 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 13; а тому правильним розрахунком за актом є: 13 днів х 22,78 т х 9,20 грн = 2724,49 грн без ПДВ;

- по акту № 327 13 днів, з розрахунку: з 05.08.2016 по 30.08.2016 25 днів, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 43 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 13; а тому правильним розрахунком за актом є: 13 днів х 18,75 т х 9,20 грн = 2242,5 грн без ПДВ;

- по акту № 339 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 25,56 т х 9,20 грн = 2821,82 грн без ПДВ;

- по акту № 340 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 12,52 т х 9,20 грн = 1382,21 грн без ПДВ;

- по акту № 341 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 50,74 т х 9,20 грн = 5601,70 грн без ПДВ;

- по акту № 342 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 122,04 т х 9,20 грн = 13473,22 грн без ПДВ;

- по акту № 343 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 92 т х 9,20 грн = 10156,8 грн без ПДВ;

- по акту № 344 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 26,54 т х 9,20 грн = 2930,02 грн без ПДВ;

- по акту № 345 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 48,54 т х 9,20 грн = 5358,82 грн без ПДВ;

- по акту № 346 12 днів, з розрахунку: з 06.08.2016 по 30.08.2016 24 дні, з 01.12.2016 по 18.12.2016 18 днів, 42 дні 30 днів (безкоштовного зберігання) = 12; а тому правильним розрахунком за актом є: 12 днів х 45,1 т х 9,20 грн = 4979,04 грн без ПДВ;

а всього 72735,13 грн без ПДВ, або 87282,16 грн з ПДВ.

За іншими приймальними актами №№ 359-362, 364, 365, 395-404, 406-409, 411-430 в період з 25.08.2016 по 18.12.2016 нарахування плати за зберігання на складах не потребується, оскільки воно складає менше 30 днів, які є безкоштовними (з урахуванням виключення періоду знаходження зерна під арештом).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про правомірність нарахування вартості зберігання зерна на суму 342106,08 грн, виходячи з розрахунку: 72000 грн + 38823,92 грн + 144000 грн + 87282,16 грн = 342106,08 грн, а саме по періодам:

період № 1:

1) з 04.08.2016 по 30.08.2016 по актах №№ 325-339 за зберігання вантажу на палвзасобах підприємства складає 2500 грн без ПДВ;

2) 23.08.2016 по актах № 395-408 за зберігання вантажу на палвзасобах підприємства складає 5000 грн без ПДВ;

3) з 24.08.2016 по 30.08.2016 за зберігання вантажу на палвзасобах підприємства складає 52500 грн без ПДВ;

а всього 72000 грн з ПДВ;

період № 2:

на суму 1842078,05 грн з ПДВ виключається з розрахунку, як необґрунтований;

період № 3:

1) з 01.12.2016 по 19.12.2016 за приймальними актами № 359, 360, 361, 362, 364, 365 за зберігання вантажу на складах складає 38823,92 грн з ПДВ;

2) з 15.12.2016 по 17.12.2016 за приймальними актами 395-412 за зберігання вантажу в плавзасобах складає 18000 грн з ПДВ;

3) з 01.12.2016 по 14.12.2016 за приймальними актами 395-412 за зберігання вантажу в плавзасобах підприємства складає 126000 грн з ПДВ;

4) з 01.12.2016 по 14.12.2016 за приймальними актами №№ 323-327, 339-346 складає 87282,16 грн з ПДВ.

В іншій частині нарахованої позивачем суми суд констатує про необґрунтованість її нарахування.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобовязань, за яким субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). При цьому не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

В даному випадку відповідачем в добровільному порядку сплачено лише 141000 грн, а тому заборгованість складає 201106,08 грн з розрахунку: 342106,08 грн (вартість зберігання по вказаним періодам) 141000 грн (сума сплачена відповідачем) = 201106,08 грн.

Таким чином, несвоєчасне та неповне виконання відповідачем взятого на себе зобовязання по оплаті вартості наданих йому послуг на суму 201106,08 грн, є порушенням взятих відповідачем на себе зобовязань та вказаних правових положень.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань, несплати заборгованості в добровільному порядку, аналізу всіх наявних заперечень відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 201106,08 грн, а в іншій частині позови позовні вимоги є безпідставними.

При вирішенні питання компенсації понесених судових витрат, суд враховує, що платіжним дорученням № 10258 від 20.12.2016 позивачем сплачено 33007,91 грн судового збору та платіжним дорученням № 1221 від 30.05.2017 15450,24 грн вартості проведеної судової експертизи, а тому з урахуванням положень 2 частини 1 та пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України, за якими судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2944,31 грн компенсації по сплаті судового збору та 1378,16 грн компенсації по сплаті вартості проведеної експертизи, з розрахунку 8,92 % задоволених вимог.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Віатранс" (73000 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 24109380) на користь Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000 м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 4, ідентифікаційний код 01125695) 201106,08 грн основної заборгованості, 2944,31 грн компенсації по сплаті судового збору та 1378,16 грн компенсації по сплаті витрат на проведення експертизи.

3. В іншій частині позову в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.04.2018

Суддя М.К. Закурін