ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р.м. Харків Справа № 922/314/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Гранд Кейсінг (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, )
до Приватного акціонерного товариства Комплекс Безлюдівський Мясокомбінат (62490, Харківська область, Харківський район, село Котляри, вул. Безлюдівська, буд. 5, )
про стягнення коштів в сумі 552289,61 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність № б/н від 24.02.18 р.;

відповідача:, ОСОБА_1, довіреність № б/н від 20.11.18,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Гранд Кейсінг - звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства Комплекс Безлюдівський Мясокомбінат.

Предмет позову: заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00 грн.; пеня в сумі 108461,38 грн.; 3% річних в сумі 12337,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 51941,23 грн.

Підстави позову: порушенням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р.

Стислий виклад позиції позивача: стверджує, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р., у відповідача виникла заборгованість з оплати вартості поставленого йому по даному договору товару в період з серпня по жовтень 2017 року. Посилаючись на порушення відповідачем вказаних грошових зобовязань, позивач нарахував відповідачу за період з 07.09.2017 р. по 07.03.2018 р. згідно з ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, а також згідно з п. 6.3 договору поставки за період з 07.09.2017 р. по 07.03.2018 р. - пеню.

07.03.2018 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх..№6332 від 07.03.2018 р.), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00 грн.; пеня в сумі 39297,77 грн.; 3% річних в сумі 4039,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 16137,86 грн. Витрати по сплаті судового збору в сумі 8285,00 грн. позивач також просить суд покласти на відповідача.

29.03.2018 р. від позивача надійшли платіжні доручення, посилаючись на які позивач стверджує, що відповідачем заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00грн. повністю сплачена під час розгляду справи судом.

10.04.2018 р. від позивача також надійшла заява, в якій він зазначає, що заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00грн. повністю сплачена відповідачем, а несплаченими залишились заявлені до стягнення у даному провадженні: пеня в сумі 39297,77 грн.; 3% річних в сумі 4039,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 16137,86 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача: в судовому засіданні 10.04.2018 р. представник позивача зазначив, що заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00грн. відповідач повністю сплатив під час розгляду даної справи; право позивача на нарахування заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідач визнав, однак просив суд перевірити надані позивачем розрахунки.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 13.02.2018 р. позовну заяву було залишено без розгляду, а 21.02.2018 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви, судом було відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 12.03.2018 р.

Ухвалою суду від 19.02.2018 р. позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.03.2018 р. судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено до 27.03.2018 р.

У звязку з хворобою головуючого у справі судді, в судовому засіданні 27.03.2018 р. було оголошено технічну перерву до 10.04.2018 р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

29 липня 2016 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір поставки №21/16 від 29.07.2016 р.

Відповідно до п. 1.1 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р., позивач зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти відповідачу визначену цим договором продукцію, а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, приймати та оплачувати таку продукцію (товар): штучні оболонки.

Згідно з п. 1.2 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р., конкретна кількість і номенклатура (асортимент) товару, що є предметом цього договору, її ціна, строки та місце поставок за цим договором визначаються в накладних (які є невідємною частиною цього договору).

На виконання умов договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р., зокрема з серпня по жовтень 2017 року, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 463363,60 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- №578 від 07.08.2017 р. на суму 83872,00 грн.;

- №621 від 21.08.2017 р. на суму 27456,00 грн.;

- №651 від 01.09.2017 р. на суму 93030,00 грн.;

- №749 від 11.10.2017 р. на суму 259005,60 грн.

Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін.

Відповідно до п. 3.4 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р., відповідач набуває право власності на товар після передачі товару на складі позивача або на склад узгодженого перевізника.

В п. 5.4 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р. сторони домовились, що відповідач здійснює оплату за товар у повному обсязі не пізніше 30-го календарного дня з моменту переходу права власності.

Станом на 12.02.2018 р. (на момент звернення з позовом до суду) відповідач у визначені договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. строки за отриманий товар розрахувався не належним чином, лише частково сплатив за отриманий товар згідно ВН №578 від 07.08.2017 р. на суму 83872,00 грн. кошти в сумі 83363,60 грн., що призвело до виникнення загальної заборгованості за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. в сумі 380000,00 грн., а також зумовило нарахування штрафних санкцій та звернення до суду з позовом у даній справі. Відповідні обставини не заперечуються відповідачем.

Як свідчать платіжне доручення №210 від 16.03.2018 р. на суму 100000,00 грн. та платіжне доручення №5205 від 26.03.2018 р. на суму 280000,00 грн., під час розгляду даної справи судом відповідач сплатив заборгованість за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. в сумі 380000,00 грн.

Надаючи нормативно-правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні (т.с. 1 а.с. 165-168), на підставі договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р. позивач поставив відповідачу з серпня по жовтень 2017 року товар на загальну суму 463363,60 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Враховуючи, що в п.п. 3.4, 5.4 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р. відповідач зобовязався здійснювати оплату за товар у повному обсязі не пізніше 30-го календарного дня з моменту отримання товару на складі позивача або передачі цього товару на склад узгодженого перевізника, суд констатує, що строк оплати товару згідно видаткових накладних (т.с. 1 а.с. 165-168) на загальну суму 463363,60 грн. настав, а саме:

- за ВН №578 від 07.08.2017 р. на суму 83872,00 грн. 08.09.2017 р.;

- за ВН №621 від 21.08.2017 р. на суму 27456,00 грн. 22.09.2017 р.;

- за ВН №651 від 01.09.2017 р. на суму 93030,00 грн. 02.10.2017 р.;

- за ВН №749 від 11.10.2017 р. на суму 259005,60 грн. 12.11.2017 р.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що станом на 12.02.2018 р. (на момент звернення з позовом до суду) відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 83363,60 грн., а загальна заборгованість за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. становить 380000,00 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів, які б свідчили про оплату вартості отриманого за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. товару в більшій частині або в повному обсязі до звернення позивача з позовом до суду.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач прострочив виконання грошових зобов'язань за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. на суму 380000,00 грн.

Після звернення позивача з позовом до суду (12.02.2018 р.) та відкриття провадження у даній справі (ухвала суду від 21.02.2018 р.) позивач сплатив заборгованість за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. в сумі 380000,00грн., що становить предмет спору у даній справі, а саме:

- 16.03.2018 р. - 100000,00 грн. (платіжне доручення №210 від 16.03.2018 р. на суму 100000,00 грн.)

- 26.03.2018 р. - 280000,00 грн. (платіжне доручення №5205 від 26.03.2018 р. на суму 280000,00 грн.).

Наведене свідчить, що предмет спору - заборгованість за поставлений товар в сумі 380000,00 грн. - припинив своє існування під час розгляду даної справи судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на наведене, враховуючи відсутність предмету спору щодо стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 380000,00 грн. суд дійшов висновку про закриття провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. в сумі 380000,00 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.4 договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р., за прострочення оплати продукції відповідач зобовязався сплачувати позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, але не більше 20% від суми заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. з простроченням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет відповідності вимогам договору поставки №21/16 від 29.07.2016 р. та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за період з 07.09.2017 р. по 07.03.2018 р. пені в сумі 39297,77 грн.; 3% річних в сумі 4039,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 16137,86 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись вимогами ч. 9 ст. 129 ГПК України, та враховуючи, що спір у даній справі доведено до суду у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, витрати на сплату судового збору суд покладає на відповідача в повному обсязі в сумі 6592,12 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 253, 254, 526, 530, 549, 611, 612, 625, 692, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. 220, 232-233, 236-238, 241 суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Закрити провадження у даній справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства Комплекс Безлюдівський Мясокомбінат (62490, Харківська область, Харківський район, село Котляри, вул. Безлюдівська, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гранд Кейсінг (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, ) заборгованості за договором поставки №21/16 від 29.07.2016 р. в сумі 380000,00грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комплекс Безлюдівський Мясокомбінат (62490, Харківська область, Харківський район, село Котляри, вул. Безлюдівська, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гранд Кейсінг (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, ) пеню в сумі 39297,77 грн.; 3% річних в сумі 4039,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 16137,86 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Комплекс Безлюдівський Мясокомбінат (62490, Харківська область, Харківський район, село Котляри, вул. Безлюдівська, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гранд Кейсінг (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 6592,12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлені ст.ст. 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 10.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_3