ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову відмову у видачі судового наказу

"10" квітня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/631/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» (08635, Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул. Колгоспна,11) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» (65078, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14) 10460грн. заборгованості у порядку ст.147-156 ГПК України,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018р. за вх.№673/18 до суду від ТОВ «Овостар» (заявник) надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Одеський коровай» (боржник) 10460грн. заборгованості за укладеним між заявником та боржником договором поставки №0-356 від 01.12.2014р. (в редакції додаткової угоди №1 від 01.12.2014р.), яка утворилась внаслідок поставки заявником боржнику обумовленого договором поставки товару за видатковою накладною №КИ-ОВ006261 від 12.09.2017р. на суму 32040грн.

Так, заявником до заяви про видачу судового наказу додано видаткову накладну №КИ-ОВ006261 від 12.09.2017р., яка містить нечіткий відбиток штампу отримувача товару та підпис, який суд не взмозі ідентифікувати, через те, що додана до заяви копія довіреності, виданої ТОВ «Одеський коровай» №1124 від 21.09.2017р. на імя ОСОБА_1, не містить її зворотнього боку, на якому має бути проставлений зразок підпису уповноваженої по довіреності особи ОСОБА_1 Отже, названі докази у сукупності не підтверджують факт отримання товару за видатковою накладною №КИ-ОВ006261 від 12.09.2017р. саме уповноваженою особою боржника, звідси, не свідчать про факт поставки та відповідно виникнення у боржника зобовязання оплатити визначений у цій накладній товар. Між тим, подана виписка по рахунку заявника у АТ «УкрСиббанк» за період з 11.09.2017р. по 20.11.2017р. підтверджує лише проведення боржником оплат за договором №0-356 від 01.12.2014р. без визначення, що оплати проводились за накладною №КИ-ОВ006261 від 12.09.2017р., із чого суд не може дійти висновку про визнання боржником заборгованості за цією видатковою накладною шляхом проведення часткових проплат, за умови того, що, як свідчить складений заявником, але не підписаний боржником акт звірки розрахунків по договору №0-356 від 01.12.2014р., поставки за цим договором відбувались на протязі 2017р. за різними видатковими накладними. Також, жодних доказів для співставлення суми поставок у 2017 р. загалом по договору та суми проведених оплат боржником у тому ж році заявником суду не надано, у звязку з чим суд вбачає, що сума за банківською випискою АТ «УкрСиббанк» за період з 11.09.2017р. по 20.11.2017р. (36700 грн.) покриває суму, зазначену у видатковій накладній №КИ-ОВ006261 від 12.09.2017р. (32040грн.).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Положення ч.1 ст.148 ГПК України визначають, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (п.п.1, 8 ч.1, ч.2 ст.152 ГПК України).

За таких умов, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі ТОВ «Овостар» судового наказу, у звязку з тим, що заяву подано з порушенням вимог ст.150 ГПК України, внаслідок чого із неї не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Керуючись п.п.1, 8 ч.1 ст.152, ст.234 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.), суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Овостар» у видачі судового наказу за заявою від 04.04.2018р. за вх.№673/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» 10460грн. заборгованості.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

3. До уваги заявника, згідно ч.2 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

4. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили 10.04.2018р. та згідно ч.2 ст.254, п.1 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук