РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2018Справа № 910/23478/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Мельник К.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/23478/17

за позовом виробничого кооперативу «Всеукраїнський аграрний кооператив», смт Варва Варвинського району Чернігівської області,

до публічного акціонерного товариства «ДіамантБанк», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Оріхівсільмаш», м. Оріхів Запорізької області,

про припинення договору та стягнення 153 000 грн.,

за участю представників:

позивача - Соколова В.В. (ордер від 26.12.2017 серія КВ №293952);

відповідача - Кириєнка С.А. (довіреність від 28.11.2017 №257);третьої особи - не з'явився.

Виробничий кооператив «Всеукраїнський аграрний кооператив» (далі - Кооператив) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «ДіамантБанк» (далі - Банк) в якому просить:

- визнати припиненим договір фінансового лізингу від 27.03.2017 №521 (далі - Договір лізингу), укладений Кооперативом і Банком;

- визнати Кооператив власником майнових прав покупця за договором поставки від 28.03.2017 №143 (далі - Договір поставки), укладеним Банком і товариством з обмеженою відповідальністю «Оріхівсільмаш» (далі - Товариство) в сумі 153 000 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.02.2018; залучено до участі у справі Товариство як третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; запропоновано: - позивачу надати відповідь на відзив (за наявності) у строк не пізніше 01.02.2018, копію якого у цей же строк надіслати відповідачу; - відповідачу надати відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову, у строк не пізніше 23.01.2018, докази надіслання (надання) відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; - третій особі у строк не пізніше 01.02.2018 надати суду пояснення щодо позову, одночасно надіслати позивачу та відповідачу копію пояснень та доданих до них документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання.

Третя особа 24.01.2018 подала суду пояснення, в яких зазначила, що: відповідно до умов Договору поставки на рахунок Товариства від Банка надійшла передоплата у розмірі 30% вартості товару, у сумі 153 000 грн., в тому числі ПДВ; після передоплати Банк просив притримати поставку товару до вирішення питання остаточної оплати вартості товару Банком; станом на 09.01.2018 кошти в сумі 153 000 грн. до Банка не повернуті.

Відповідач 24.01.2018 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке: Банк не діє за дорученням позивача, а за власні кошти набуває у власність предмет лізингу та передає його у користування позивачу; Договір лізингу з моменту укладення не був змінений, не містив умов договору комісії і по суті не є змішаним договором; відповідно до рішення правління Національного банку України від 22.06.2017 №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ДІамантбанк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2017 №2663 «Про початок ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24.06.2017 розпочато процедуру ліквідації Банка та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банка; позивач скористався своїм правом згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», подав 28.07.2017 до Банка заяву від 28.07.2017 №3 про включення вимог кредитора до реєстру акцептованих вимог; відповідно до затвердженого реєстру, вимоги Кооперативу на суму 153 900 грн. акцептовані в повному заявленому обсязі та віднесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів Банка.

01.02.2018 Банк подав суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Позивач 01.02.2018 подав суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти викладених Банком у відзиві доводів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.02.2018 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.03.2018; в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувано у Банка відомості щодо руху коштів на рахунку №1359 за 28.03.2017, із зазначенням підстав надходження та контрагентів, та руху коштів на рахунку №0111 за 29.03.2017, із зазначенням підстав надходження та контрагентів; витребувані даною ухвалою докази подати до суду у строк до 24.02.2018.

Банк 19.02.2018 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2018.

Позивач 27.03.2018 подав суду пояснення по суті спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.03.2018 закрито підготовче провадження у справі №910/23478/17 та призначено справу до розгляду по суті на 27.03.2018.

Представник третьої особи у судове засідання 27.03.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача у судовому засіданні 27.03.2018 оголосив вступне слово та позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209 та 210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники учасників справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 Кооперативом (лізингоодержувач) і Банком (лізингодавець) укладено Договір лізингу, за умовами якого:

- за Договором лізингу лізингодавець, відповідно до визначеної лізингоодержувачем в пункті 1.2 Договору лізингу специфікації, зобов'язується набути у власність неспоживну річ, визначену індивідуальними ознаками та віднесену згідно з законодавством до основних фондів, і передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше 1 (одного) року за встановлену плату (пункт 1.1 Договору лізингу);

- лізингоодержувач доручає лізингодавцю вибір предмета лізингу відповідно до такої специфікації: різновид предмета лізингу - культиватор причепний; марка, модель, тип, серія - КПП 9,7С; рік випуску - 2017; кількість одиниць - 1; найменування, ідентифікаційний код, місцезнаходження продавця - Товариство, місцезнаходження: Україна, 70501, Запорізька область, м. Оріхів, вул. Привокзальна, 2Ж, ідентифікаційний код 37260645; ціна за одиницю без ПДВ - 85 500 грн.; вартість одиниці з ПДВ - 513 000 грн.; загальна вартість предмета лізингу (з ПДВ) - 513 000 грн. (пункт 1.2 Договору лізингу);

- лізингоодержувач самостійно та на власний ризик обирає предмет лізингу та продавця (постачальника) предмета лізингу; продавцем (постачальником) предмету лізингу є особа, зазначена у специфікації (пункт 1.3 Договору лізингу);

- предмет лізингу надається в користування лізингоодержувачу на умовах сплати останнім на користь лізингодавця лізингових платежів, які за винятком авансового лізингового платежу, вказаного в пункті 2.4 Договору лізингу, складаються з:

частини лізингового платежу, спрямованої на компенсацію обумовленої сторонами в пункті 1.2 Договору лізингу загальної вартості предмета лізингу;

частини лізингового платежу, що є платежем як винагорода лізингодавцю за отриманий у лізинг предмет лізингу;

частини лізингового платежу, спрямованої на компенсацію лізингодавцю будь-яких витрат, що пов'язані з набуттям у власність предмета лізингу та передачею його у лізинг, за винятком витрат зі сплати загальної вартості предмета лізингу (зокрема, але не виключно, витрат, що пов'язані із державною реєстрацією предмета лізингу та сплаті податків) (пункт 2.1 Договору лізингу);

- розмір лізингових платежів визначається Договором лізингу та графіком сплати лізингових платежів, що наведений у додатку 1 до Договору лізингу та є його невід'ємною частиною (пункт 2.2 Договору лізингу);

- в термін до 29.03.2017 лізингоодержувач зобов'язаний сплатити лізингодавцю авансовий лізинговий платіж у розмірі 30% від вказаної в пункті 1.2 Договору лізингу загальної вартості предмета лізингу; сума отриманого лізингодавцем від лізингоодержувача авансового лізингового платежу повністю спрямовується на компенсацію обумовленої сторонами в пункті 1.2 Договору лізингу загальної вартості предмета лізингу (пункт 2.4 Договору лізингу);

- передача лізингодавцем лізингоодержувачу предмета лізингу оформлюється підписанням за встановленою лізингодавцем формою акта(ів) приймання-передачі, що підтверджує(ють) якість, комплектність, справність предмета лізингу, отримання лізингоодержувачем сервісної(них) книжки(ок) на нього, повну відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам та встановленій у пункті 1.2 Договору лізингу специфікації на предмет лізингу (пункт 3.1 Договору лізингу);

- у випадку відсутності порушень обов'язків лізингоодержувача за Договором лізингу, з моменту сплати останнім у повному обсязі лізингових платежів право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача на підставі Договору лізингу та акта про повне виконання зобов'язань за договором фінансового лізингу, який підписується сторонами протягом 7 робочих днів з дня сплати лізингоодержувачем останнього лізингового платежу та за встановленою лізингодавцем формою (пункт 6.1 Договору лізингу);

- лізингоодержувач має право відмовитися від Договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі, якщо пред'явлений лізингоодержувачу для передачі предмет лізингу, або якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів з моменту його отримання лізингодавцем від продавця предмета лізингу (пункт 8.1 Договору лізингу);

- лізингодавець має право відмовитися від Договору лізингу в односторонньому порядку та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі за Договором лізингу частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів (пункт 8.2 Договору лізингу);

- відмова від Договору лізингу вважається вчиненою на 7 робочий день з дня отримання стороною відповідного письмового повідомлення на визначених Договором лізингу підставах та за вказаним в Договорі лізингу місцезнаходженням іншої сторони, якщо протягом вказаного семиденного строку остання не надала стороні, що відмовилась від Договору лізингу, документальних підтверджень усунення підстав для відмови від Договору лізингу (пункт 8.4 Договору лізингу).

Частинами першою і другою статті 806 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Позивачем 28.03.2017 внесено авансовий лізинговий платіж у сумі 153 900 грн., що підтверджується наявною в матеріалах копією банківської виписки з рахунку позивача.

28.03.2017 Банком (покупець) і Товариством (постачальник) укладено Договір поставки, за умовами якого:

- за Договором поставки постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки, на визначених в Договорі поставки умовах, другій стороні - покупцю майно, а покупець зобов'язується сплатити за нього певну грошову суму і прийняти вказаний товар у власність; Договір поставки укладається на розсуд сторін; найменування - культиватор КПП-9,7С; ідентифікуюча інформація - рік випуску 2017, колір синій; кількість штук - 1; сума без ПДВ - 425 000 грн.; ПДВ - 85 000 грн.; загальна вартість - 510 000 грн. (пункт 1.1 Договору);

- придбання товару на умовах Договору поставки здійснюється покупцем для подальшої передачі в лізинг Кооперативу (пункт 1.3 Договору поставки);

- загальна вартість товару складає 510 000 грн., в тому числі ПДВ 20% в сумі 85 000 грн. (пункт 2.1 Договору поставки);

- після підписання Договору поставки покупець здійснює передоплату у розмірі 30% вартості товару в сумі 153 000 грн., в тому числі ПДВ, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку; решту суми у розмірі 70% вартості товару в сумі 357 000 грн., в тому числі ПДВ, покупець сплачує в день отримання товару (пункт 2.2 Договору поставки);

- постачальник зобов'язаний поставити товар за адресою: Україна, Черкаська обл., Монастирищенський р-н, смт Цибулів, вул. Залізнична, 15 (пункт 3.1 Договору поставки);

- постачальник зобов'язується передати товар покупцю (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Договору поставки);

- покупець зобов'язується оплатити товар у повному розмірі згідно з умовами, викладеними в Договорі поставки, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, з використанням власних коштів або з використанням кредитних коштів (підпункт 4.2.1 пункту 4.2 Договору поставки);

- Договір поставки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань (пункт 9.1 Договору поставки).

Частинами першою і другою статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Платіжним дорученням від 29.03.2017 №1813_9 Банком сплачено Товариству передоплату у сумі 153 000 грн.

Рішенням правління Національного банку України від 24.04.2017 № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» було розпочато процедуру виведення Банка з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 17 год. 00 хв. 24.04.2017 до 23.05.2017 включно.

23.05.2017 виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №2075, відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації Банка з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно. Згідно з даним рішенням продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Старцевої Тетяни Володимирівни з 24.05.2017 до 23.06.2017 включно.

22.06.2017 правлінням Національного банку України прийнято рішення №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДІАМАНТБАНК».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.06.2017 №2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ДІАМАНТБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відповідно до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації Банка з 24.06.2017 по 23.06.2019 включно, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активів ТІмоніна Олександра Олексійовича уповноваженою особою Фонду та делеговано йому всі повноваження ліквідатора Банка.

Листом від 22.09.2017 реєстраційний №1196/14.1/2л Банк повідомив Товариство про ліквідацію відповідача та просив повернути 153 000 грн. попередньої оплати за Договором поставки.

Товариство у своїх поясненнях зазначило про те, що грошові кошти Банку повернуті не були.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кредитор - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Враховуючи прийняте виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію Банку, задоволення вимог кредиторів останнього здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Судом встановлено, що 28.07.2017 Кооператив подав до Банку заяву від 28.07.2017 №280717/2 про включення вимог кредитора до реєстру акцептованих вимог, в якій позивач просив визнати себе кредитором Банка щодо авансового лізингового платежу у сумі 153 900 грн., що була сплачена згідно з Договором лізингу.

Відповідно до довідки Банка від 05.12.2017 №2287/01/Л виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.09.2017 було прийнято рішення №4077 «Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», яким затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів Банка; вимоги Кооперативу акцептовані загальною сумою 1 008 440,10 грн. (у тому числі й за спірним договором) та внесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів Банка.

Згідно з пунктом 8.6 Договору лізингу наслідком відмови лізингоодержувача від Договору лізингу є виникнення у лізингодавця таких обов'язків перед лізингоодержувачем, які мають бути виконані негайно з моменту надіслання відповідної письмової вимоги лізингоодержувачем за вказаним у Договорі лізингу місцезнаходженням лізингодавця, але не раніше дня вчинення відмови від Договору лізингу, зокрема, обов'язок лізингодавця повернути лізингоодержувачу сплачений останнім авансовий платіж відповідно до умов Договору лізингу.

За приписами положень 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої і другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, подання позивачем заяви про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банка щодо повернення авансового лізингового платежу та задоволення такої заяви відповідачем шляхом акцептування вимог Кооперативу свідчить про вчинення обома сторонами конклюдентних дій, спрямованих на відмову від Договору лізингу.

Таким чином, Договір лізингу припинено за взаємною згодою сторін, а відтак і припинено правовідносини за ним, з огляду на що, позовні вимоги в частині визнання припиненим Договору лізингу не підлягають задоволенню.

Що ж до вимоги про визнання Кооперативу власником майнових прав покупця за Договором поставки в сумі 153 000 грн., то слід зазначити, що оскільки Договір лізингу припинений, грошові вимоги позивача щодо авансового лізингового платежу за Договором лізингу у сумі 153 900 грн. включені Банком до реєстру вимог кредиторів відповідача, умовами Договору лізингу не передбачене порядку переведення прав покупця, а чинним законодавством України не передбачено порядку переведення прав покупця за договором фінансового лізингу, то позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.04.2018.

Суддя В.О. Демидов