ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 березня 2018 р.

Справа №903/22/18

за позовом: Володимир-Волинського підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"

до відповідача: Володимир-Волинської міської організації політичної партії "Всеукраїнське об'єднання "Свобода"

про стягнення 6582,11 грн.

Суддя Шум М.С.

секретар судового засідання Легерко В.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Суть спору: Володимир-Волинське підприємство теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго" звернулось з позовом про стягнення(із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 20.02.2018р.) з Володимир-Волинської міської організації політичної партії "Всеукраїнське об'єднання "Свобода" 6582,11 грн., в тому числі 6161,07 грн. основної заборгованості, 51,34 грн. - пені, 311,44 грн. – інфляційних втрат, 58,26 грн. – 3% річних. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №790 від 01.10.2014р. (січень 2017р. – січень 2018р.) про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в частині оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 26.02.2018р. розгляд справи по суті призначено на 27.03.2018р..

27.03.2018р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, зазначають, що позовні вимоги підтримують, просили останні задоволити.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзиву на позов не подав.

Ухвали суду неодноразово направлялися відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, ВУЛ.КНЯЗЯ ОЛЕГА, будинок 63 А, проте останні поверталися з позначкою відділення зв’язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами, -

встановив:

Згідно договору оренди 01.03.2012р. приміщення міської комунальної власності, загальною площею 18,9 кв.м, що розміщене за адресою: м. Володимир-Волинський, вул. Ковельська, 10, орендується Володимир-Волинською міською організацією політичної партії «Всеукраїнське об’єднання «Свобода».

01.10.2014р. між Володимир-Волинським підприємством теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго" та Володимир-Волинською міською організацією політичної партії "Всеукраїнське об'єднання "Свобода" було укладено договір №790 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води(далі - Договір).

Згідно п.1 Договору, ПТМ зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені Договором.

Згідно п.6 Договору, розмір щомісячної плати за надані послуги з централізованого опалення становить 676,71 грн..

Згідно п.9 Договору, розрахунковим періодом оплати послуг є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться до кінця поточного місяця.

Згідно особового рахунку №1, який закріплений за адресою вул.Ковельська 10, «Всеукраїнське об’єданння «Свобода» є абонентом підприємства теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» та споживачем послуг по теплопостачанню.

На виконання умов Договору позивач за період січень 2017р. – січень 2018р. надав відповідачу послуг на суму 8272,55 грн..

Відповідач оплату за надані послуги провів частково на загальну суму 2111,48 грн..

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача на момент розгляду справи складає 6161,07 грн.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість чи оплати, а також контррозрахунку заборгованості відповідач суду не подав.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі – ГК України), майнові права та майнові обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов’язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Нарахування вартості централізованого опалення здійснювалось відповідно до ст.67 ЖК України, за тарифами затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015р..

Враховуючи надання позивачем відповідачу послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, отримання їх відповідачем, не проведення при цьому належних розрахунків і платежів, суд прийшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення основної заборгованості в сумі 6161,07 грн. за період січень 2017р. – січень 2018р., підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 51,34 грн., суд зазначає таке.

Згідно п.14 Договору, за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі , встановленому законом.

Згідно під.6 п.17 Договору, споживач зобов’язаний у разі не у разі несвоєчасного внесення плати за послуги, сплачувати пеню у встановленому законом розмірі - 0,01 % за кожен день прострочки.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованої пені, вважає, що остання підставна та підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 311,44 грн. інфляційних втрат та 58,26 грн. – 3% річних, суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих інфляційних втрат та 3% річних, вважає, що останні підставні та підлягають до задоволення.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази сторін, господарський суд, оцінюючи їх за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У зв’язку з тим, що спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст.ст.129 ГПК України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Володимир-Волинської міської організації політичної партії "Всеукраїнське об'єднання "Свобода"(44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул.КНЯЗЯ ОЛЕГА, буд.63А, ) на користь Володимир-Волинського підприємства теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"(44700, Волинська обл., місто Володимир-Волинський, вул.САГАЙДАЧНОГО, буд.19, ) 6582,11 грн., з яких 6161,07 грн. заборгованості, 51,34 грн. пені, 311,44 грн. – інфляційних втрат та 58,26 грн. 3% річних та 1600 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено

04.04.2018

Суддя                                                                                М. С. Шум