ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Справа № 915/96/18

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

секретар судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 - довіреність № 2 від 20.02.18,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 керівник

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМАГРОТРЕЙД, АДРЕСА_1, 54007

до відповідача: ОСОБА_3 Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Миколаївтурист, 54038, м.Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, буд. 46

про: стягнення заборгованості у розмірі 73 877,85 грн. з якої: 29 089,09 грн. сума основного боргу, 42 902,34 грн. штраф, 1 511,05 грн. інфляційні нарахування за період з 01.09.2017 по 31.12.2017, 3% річних у розмірі 375,37 грн. за період з 30.08.2017 по 02.02.2018

07.02.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю ПРОМАГРОТРЕЙД звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_3 Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Миколаївтурист про стягнення заборгованості у розмірі 73 877,85 грн. з якої: 29 089,09 грн. сума основного боргу, 42 902,34 грн. штраф, 1 511,05 грн. інфляційні нарахування, 375,37 грн. - 3% річних

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.05.2017 між ПАТ «ПРОМАГРОТРЕЙД» та Оздоровчим комплексом санаторного типу «Очаків» Приварного Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Миколаївтурист було укладено Договір поставки №1210. На виконання умов договору за період з 08.06.2017 по 14.08.2017 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 218221,35 грн. Проте, в порушення умов договору поставки, відповідачем частково сплачено борг за поставлений товар в сумі 189 132,26 грн. Таким чином, заборгованість за договором становить 29 089,09 грн. В звязку з неналежним виконанням умов договору щодо оплати товару у строк, передбачений умовами договору, позивачем на підставі п.4.1 Договору нараховано відповідачу неустойку (штраф) в розмірі 42 902, 34 грн., та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 375,37 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 1 511,05 грн.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог. Вказує, що позивач нараховує штраф на кожну суму простроченої заборгованості з дати її виникнення по дату подання позову, що суперечить нормам чинного законодавства України. Відповідач посилаючись на норми ст.193 ГК України, ст.525, 526, 530, 549, 610, 612 ЦК України вважає, що штрафні санкції необхідно нараховувати як пеню. Також посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України, просить суд зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки.

21.03.2018 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач не навів жодного аргументу, з огляду на який суд має відмовити у стягненні суми основного боргу, інфляційних нарахувань та 3% річних. Також, посилаючись на ч.2,3 ст.549 ЦК України наполягає на тому, що стягненню на підставі п. 4.1 Договору №1210 від 01.05.2017 підлягає саме штраф у заявленому в позові розмірі.

Відповідач у поданих суду запереченнях вказує, що порядок розрахунку позивачем неустойки за договором поставки суперечить вимогам чинного законодавства, які не передбачають вирахування неустойки у вигляді штрафу через подвійну облікову ставку НБУ. На підставі зазначеного підтримує відзив у повному обсязі та просить суд в позові відмовити.

Ухвалою суду від 12.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження .

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні основну суму заборгованості в розмірі 29089,09 грн. визнав, проти стягнення неустойки, 3% річних та інфляційних нарахувань заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОМАГРОТРЕЙД та Оздоровчим комплексом санаторного типу «Очаків» Приварного Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Миколаївтурист було укладено Договір поставки №1210 (надалі Договір №1210) (а.с.14,15), згідно якого постачальник поставляє, покупець купує на умовах, викладених в Договорі наступний товар: продовольчі товари в асортименті. Кількість, розгорнутий асортимент, вартість конкретної партії та одиниці товару який поставляється визначається в специфікаціях, які є невідємною частиною договору (п.1.1 Договору №1210).

У п. 6.1 Договору №1210, сторони передбачили, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє 2 роки. Якщо до закінчення строку Договору ні одна із сторін письмово не заявить про його закінчення, дія Договору автоматично пролонгується на один рік.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1.2 Договору №1210 сторони домовились, що товар поставляється окремими партіями по мірі надходження заявок від покупця.

Відповідно до розділу 3 Договору №1210 сторонами визначено умови проведення розрахунків. Так, згідно п.3.2 Договору №1210 покупець здійснює оплату товару шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника в розмірі 100% вартості кожної партії товару. Або оплачує по факту доставки.

Відповідно до п.3.3 Договору покупцю може бути надана відстрочка платежу на строк не більше 7 (семи) днів на мясо, рибну заморожену продукцію, 14 днів на все інше, календарних днів від дня отримання товару.

Відповідно до п. 9.2 Договору всі доповнення до Договору складають його невідємну частину, про що має бути вказано в цих документах.

Позивач в судовому засіданні зазначає, що покупцю відстрочка платежу не надавалась, доповнення до Договору стосовно відстрочки платежу не укладалось.

Так, на виконання умов договору позивачем за період з 08.06.2017 по 14.08.2017 поставлено відповідачу товар на загальну суму 218 221,35 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с.21-51), а саме: №58568 від 08.06.2017 на суму 10 692, 16 грн.; №58569 від 08.06.2017 на суму 2704,62 грн.; №55690 від 09.06.2017 на суму 6 027,89 грн.; №59921 від 09.06.2017 на суму 17 094,24 грн.; №61044 від 12.06.2017 на суму 7 181,97 грн.; №73483 від 10.07.2017 на суму 2 996,88 грн.; №73525 від 12.07.2017 на суму 1 636,13 грн.; №78417 від 12.2017 на суму 10 592,28 грн.; №75869 від 14.07.2017 на суму 3484,01 грн.; №75870 від 14.07.2017 на суму 2534,60 грн.; №78419 від 15.07.2017 на суму 4721,00 грн.; №76978 від 14.07.2017 на суму 3564,55 грн.; №78443 від 18.07.2017 на суму 7121,79 грн.; №78447 від 19.07.2017 на суму 2393,79 грн.; №79551 від 23.07.2017 на суму 12960,17 грн.; №79552 від 23.07.2017 на суму 3689,40 грн.; №82043 від 27.07.2017 на суму 928,05 грн.; №85444 від 27.07.2017 на суму 5340,00 грн.; №85445 від 27.07.2017 на суму 21660,00 грн.; №85456 від 27.07.2017 на суму 9030,00 грн.; №81171 від 28.07.2017 на суму 8438,81 грн.; №81172 від 28.07.2017 на суму 5513,28 грн.; №82712 від 31.07.2017 на суму 15006,86 грн.; №85119 від 03.08.2017 на суму 8278,17 грн.; №85297 від 03.08.2017 на суму 566,76 грн.; №86727 від 07.08.2017 на суму 6161,50 грн.; №86728 від 07.08.2017 на суму 10709,88 грн.; №89808 від 14.08.2017 на суму 7245,71 грн.; №89809 від 14.08.2017 на суму 7701,49 грн.; №90193 від 14.08.2017 на суму 5217,40 грн.; №90194 від 14.08.2017 на суму 7018,96 грн.

Вказаний товар був отриманий відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на вказаних видаткових накладних та засвідчено печаткою відповідача.

ОСОБА_3 Миколаївським обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях Миколаївтурист частково оплачено отриманий товар в сумі 189132,26 грн., що підтверджується виписками по рахунку №5 ТОВ «ПРОМАГРОТРЕЙД» (а.с.53-65) та підтверджується відповідачем в судовому засіданні.

Позивачем направлялась відповідачу претензія від 11.12.2017 з вимогою сплатити грошові кошти по Договору від 01.05.2017 за №1210 у розмірі 29089,09 грн. (а.с. 18,19).

Доказів надання відповідачем відповіді на вказану претензію суду не надано.

Відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.05.2017 року по 31.10.2017 року заборгованість відповідача ОСОБА_3 Миколаївським обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях Миколаївтурист перед позивачем ТОВ «ПРОМАГРОТРЕЙД» становить 29 089,09 грн. (арк. 16,17).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що п. 3.2 Договору сторони визначили, що відповідач здійснює передплату товару шляхом банківського переказу грошових коштів на рахунок постачальника в розмірі 100% вартості кожної партії товару, або оплачує по факту доставки, суд дійшов висновку що строк оплати по всім здійсненим поставкам товару настав. Однак, відповідачем порушено взяте на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати товару. Відповідачем не подано суду доказів оплати заборгованості в розмірі 29089,09 грн. (218 221,35 грн. 189132,26 грн.), факт наявності вказаної заборгованості відповідачем визнано в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 29 089, 09 грн. є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 Миколаївським обласним акціонерним товариством по туризму та екскурсіях Миколаївтурист оплата за поставлений товар проводилась з порушенням умов встановлених п.3.2 Договору, що і стало підставою для нарахування позивачем інфляційних нарахувань, штрафу та 3 % річних за неналежне виконання зобовязання.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 375,37 грн., за період з 30.08.2017 по 02.02.2017. Позивач також просить стягнути з відповідача збитки від інфляції в сумі 1511,05 грн. за період з вересня по грудень 2017.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства. Детальний розрахунок розміру 3 % річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (а.с.7,8). Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення 3 % річних в сумі 375,37 грн. та інфляційних втрат в сумі 1511,05 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що порушення строків оплати, обумовлених в розділі 3 цього Договору тягне за собою оплату покупцем на користь постачальника штрафної неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару.

Із поданого позивачем розрахунку неустойки (штрафу) вбачається, що нарахована неустойка в розмірі 42902,34 грн. (а.с. 7) є штрафом, що відповідає ст. 549 ЦК України, оскільки в п.4.1 Договору №1210 від 01.05.2017 відсутня вказівка на необхідність обчислення суми неустойки «за кожен день прострочення виконання», що спростовує заперечення відповідача.

Перевіривши розрахунок розміру штрафу, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування штрафу відповідно до умов договору. Детальний розрахунок штрафу наявний в матеріалах справи (арк. 7).

У наданому відзиві відповідач також просив суд застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру нарахованої позивачем неустойки.

Оцінивши викладені обставини та дослідивши надані докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобовязань, причини неналежного виконання або невиконання зобовязань, незначності прострочення у виконанні зобовязання, невідповідність розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи, вказані норми права, господарський суд, здійснив оцінку поданих доказів, ступінь вини відповідача в простроченні виконання зобовязання за Договором, причини неналежного виконання зобов'язання, беручи до уваги обставини, що господарську діяльність відповідач здійснює посезонно, відсутність доказів понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобовязання по Договору, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, та оскільки розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій є досить великим від суми заборгованості, то суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу який підлягає стягненню з відповідача (42 902,34 грн.) на 80% до 8 580,47 грн.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 191, 195, 220, 233, 238, 240, 241 ГПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 Миколаївського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях Миколаївтурист, , 54038, м.Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, буд. 46 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМАГРОТРЕЙД, 54007, АДРЕСА_2, (відомості про банківські реквізити відсутні, ) 29089,09 грн. (двадцять девять тисяч вісімдесят девять грн. 09 коп.) основного боргу, 8 580,47 грн. (вісім тисяч пятсот вісімдесят грн. 47 коп.) штрафу, 375,37 грн. (триста сімдесят пять грн. 37 коп.) 3% річних, 1511,05 грн. (одна тисяча пятсот одинадцять грн. 05 коп.) інфляційних втрат та 1762,00 грн. (одна сімсот шістдесят дві грн.) судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 13.04.2018, повний текст рішення складено 17.04. 2018.

Суддя Н.О. Семенчук