ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Справа № 915/905/16

м. Миколаїв

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тропік"

(79010, м.Львів, вул. Пекарська, 5, кв. 4,

адреса для листування: 01001, вул. Хрещатик, 22, а/с № В-323,

м. Київ),

Відповідач: Фізична особа-підприємец Левенець Олександр Андрійович,

(55104, АДРЕСА_1,

Про: стягнення грошових коштів у сумі 280000 грн. за поставлений товар.

Суддя С.М.Коваль

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача: не присутній.

Від відповідача: не присутній.

СУТЬ СПОРУ :

Позов поданий товариством з обмеженою відповідальністю "Тропік" до фізичної особи-підприємця Левенця Олександра Андрійовича про стягнення коштів у сумі 280000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням зобов'язань по договору в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, відзив на позовну заяву надав, проти позову заперечує у повному обсязі.

У судовому засіданні 10.04.2018 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Обставини справи.

В позовній заяві товариство з обмеженою відповідальністю "Тропік" зазначає, що 22 липня 2016 року поставило фізичній особі-підприємцю Левенцю Олександру Андрійовичу банани на загальну суму 280000 грн.

На підтвердження здійснення поставки оформили видатковими накладними №907937 від 22.07.2016, № 907938 від 22.07.2016.

01.08.2016 року позивач у відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України направив відповідачеві вимогу, щодо сплати боргу, яка була отримана останнім 02.08.2016 року, але залишена без відповіді та задоволення.

Позивач просить стягнути з відповідача 280000 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України.

Відповідач, як вже вище вказано, письмовий відзив та додаткові письмові пояснення, надав, проти позову заперечує з наступного.

Ніяких договірних (господарських) правовідносин між ним та позивачем не існувало. Видаткові накладні на отримання товару не підписувались, товар за цими видатковими накладними фізична особа-підприємець Левенець Олександр Андрійович не отримував.

На адресу суду від відповідача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи щодо підписання накладної № 907938 від 22.07.2016 Левенцем О.А.

В задоволенні клопотання відповідача відмовлено з наступного.

Почеркознавча експертиза - комплекс заходів, що спрямовані на встановлення приналежності почерку рукопису й підпису конкретній людині. Зазвичай застосовується для визначення справжності підпису або виявлення фальсифікації документа;

технічна експертиза документів - це один із видів експертиз (досліджень), об'єктами якої є матеріали документів, реквізити документів. Технічна експертиза документів проводиться з метою встановлення фактів і способів унесення змін до документів (підчистка, травлення, дописка, переклеювання фотокарток, літер тощо) та виявлення їх первинного змісту.

При цьому, проведення почеркознавчої експертизи не забезпечує надання обґрунтованого висновку, оскільки почерк може змінюватися залежно від психо-емоційного стану, зручності пози під час написання, типу ручки, інших незначних побутових факторів, які здатні суттєво змінювати почерк людини.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Таким чином, сукупність наданих до справи документів і пояснення сторін не унеможливлюють прийняття судового рішення по справі за обов'язкової умови проведення судової експертизи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими, речовими і електронними доказами;

- висновками експертів;

- показаннями свідків.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України докази мають бути належними та допустимими.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення 280000 грн. позивач посилається лише на видаткові накладні № 907937 від 22.07.2016, № 907938 від 22.07.2016.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції Закону, що діяв станом на дату оформлення спірної видаткової накладної), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Первинні документи повинні складатися в момент здійснення господарської операції або безпосередньо після її закінчення.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану учасників даної господарської операції та повинна бути підтверджена первинним документом, який має бути складений відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.4 ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Наведене узгоджується з положеннями частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Спірна накладна № 907938 містить підпис невідомої особи, скріплений печаткою відповідача.

Також на спірній накладній № 907938 відсутні прізвище особи, яка відповідальна за здійснення господарської операції з боку постачальника та покупця. Тобто, підписи, які містяться на видатковій накладній № 907938 з боку постачальника та покупця, не дає змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Видаткова накладна № 907937 від 22.07.2016 р. не містять взагалі ніякого підпису покупця, при цьому, наявність на видатковій накладній відбитку печатки ФОП Левенця О.А. також не може бути свідченням отримання товару та укладання саме нею такого правочину, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто правове значення для встановлення факту вчинення правочину у письмовій формі має саме підпис сторони.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена у постанові від 18.03.2015 у справі №907/1009/13.

Таким чином, спірна накладна не відповідає вищенаведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, отже не засвідчує факт здійснення господарської операції.

За наведених обставин суд вважає, що позивачем не доведено факт передачі товару за накладними № 907937 від 22.07.2016, № 907938 від 22.07.2016 та існування заборгованості у розмірі 280000 грн., оскільки такі твердження позивача спростовуються вищенаведеними доказами по справі. А тому у задоволенні позову слід відмовити.

В силу приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 06.04.2018.

Суддя С.М.Коваль