ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6052/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пількова К. М., суддів: Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Жураховської Т. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

представник позивача - Мостепанюк В. І. дов. від 29.01.2018,

відповідач - Державна іпотечна установа

представник відповідача - Тодосієнко В. М. дов. від 27.12.2017 № 8494/15/1, Дяченко В. С. дов. від 27.12.2017 № 8500/15/1,

третя особа-1 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

представник третьої особи-1 - Жегулін Ю. М. дов. від 27.12.2017 № 27-26502/17,

третя особа-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Танк Транс"

представник третьої особи-2 - не з'явився,

третя особа-3 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар"

представник третьої особи-3 - не з'явився,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 (Головуючий суддя - Баранець О. М., судді Пашкіна С. А., Сітайло Л. Г.) у справі Господарського суду міста Києва за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Державної іпотечної установи за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Танк Транс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" про визнання договорів недійсними,

Короткий зміст судового рішення

1. 15.11.2016 Київський апеляційний господарський суд прийняв постанову, залишену без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2017, якою апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - Позивач) задовольнив. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 скасував та прийняв нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив повністю. Визнав недійсним договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 (далі - Договір застави), укладений між Позивачем та Державною іпотечною установою (далі - Відповідач). Визнав недійсним договір відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 (далі - Договір відступлення права вимоги), укладений між Позивачем та Відповідачем.

Прийняті у справі судові рішення мотивовані тим, що Договір застави та Договір відступлення права вимоги укладені всупереч вимогам постанови Національного банку України № 348/БТ, яка була отримана Позивачем у встановленому законом порядку та була обов'язковою для виконання, в період існування у банку відповідних заборон, зокрема щодо здійснення кредитних операцій, операцій щодо зміни та реалізації заставленого майна за наданими кредитами без погодження з представником Національного банку України. В умовах Договору застави та Договору відступлення права вимоги не визначено строків виконання зобов'язань Позивачем перед Відповідачем. Умовами Договору застави оплата за таке відступлення не передбачена. Таким чином, уклавши спірні договори, Позивач прийняв на себе зобов'язання щодо виконання грошових вимог Відповідача у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідачем є кредитором Позивача за договором банківського рахунка від 27.02.2013 № 26/995-070, який є публічним договором, однак в даному випадку Відповідачу шляхом укладення договорів застави та відступлення права вимоги було надано перевагу, адже запропоновано лише безпосередньо йому вчинення вказаних правочинів на підставі індивідуального рішення Кредитного комітету Позивача, тобто умова про укладення договорів застави (договорів відступлення) як спосіб забезпечення виконання зобов'язань за договорами банківського рахунка не пропонувалася публічно невизначеному колу осіб, зокрема, іншим клієнтам Позивача. Таким чином укладені з Відповідачем правочини ставлять інших кредиторів Позивача з аналогічними вимогами у невигідне становище, оскільки умови Договору застави та Договору відступлення права вимоги, укладених для забезпечення виконання позивачем зобов'язань за договором банківського рахунка, прямо передбачають передачу Відповідачу як кредитору та заставодержателю предметів застави (майнових прав за кредитними договорами), що в свою чергу свідчить про надання останньому переваг перед іншими кредиторами, що суперечить пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та є ознакою нікчемності правочину. Тому суди дійшли висновку про те, уповноваженою особою правомірно встановлено, що вказані Договори є нікчемними.

Короткий зміст заяви про перегляд за нововиявленими обставинами

2. 03.06.2017 Відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з заявою, у якій просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, у задоволенні апеляційної скарги Позивача відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 залишити без змін.

Заява мотивована тим, що, як стало відомо Відповідачу з додатку до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Третя особа-1, Фонд) від 13.05.2017, у переліку осіб, відібраних за період з 06.06.2014 по 01.06.2016 за напрямком "Юридичні консультанти", відсутній представник Позивача Мостепанюк В. І., який від імені Позивача підписав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 у даній справі. Втім компетенція уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку Кадирова В. В., в силу статті 47, частин 1, 3 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пунктів 3, 4 розділу 1 Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.03.2016 № 434, не передбачає проведення кваліфікаційного відбору на право надання послуг та відбір персоналу, тому відсутні підстави звернення від імені Позивача представника за довіреністю Мостепанюка В. І. до апеляційного господарського суду, а у суду відповідно не було підстав приймати до розгляду цю апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

3. 23.10.2017 Київський апеляційний господарський суд ухвалив у задоволенні заяви Відповідача про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 за нововиявленими обставинами відмовити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 залишити без змін.

Судове рішення мотивовано тим, що обставини, які викладені в заяві Відповідача, не є нововиявленими в розумінні статті 112 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки не встановлюють жодних матеріально-правових фактів, які б мали значення для правильного вирішення спору, не мали істотного значення для справи під час її розгляду, не спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення і ніяким чином не впливають на висновок суду при розгляді справи по суті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. 09.11.2017 Відповідач (Скаржник) подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5. 12.03.2018 Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить ухвалу апеляційного господарського суду залишити без змін, а касаційну скаргу залишити без задоволення.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Висновки суду про те, що підписання апеляційної скарги представником Позивача Мостепанюком В. І., який був працівником Позивача та діяв на підставі довіреності, виданої органом управління юридичної особи, що не заборонено чинним ГПК України, не узгоджується з встановленими статтями 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимгами. Уповноважена особа Кадиров В. В., виконуючи повноваження органу управління Банком (Позивачем), не мав права видавати довіреність на працівника Банку та надавати йому повноваження Фонду.

7. За відсутності повноважень уповноваженої особи на ліквідацію Позивача на проведення кваліфікаційного відбору із залучення персоналу, відсутні правові підстави представника по довіреності Мостепанюка В. І. для звернення до апеляційного господарського суду.

8. Апеляційним господарським судом необґрунтовано не враховано надані Відповідачем у якості нововиявленої обставини певні матеріально-правові факти, отримані від Третьої особи-1, які є істотними у справі та які не могли і не були відомі під час розгляду цієї справи, отже є нововиявленими.

9. Зважаючи на лист, яким підтверджено, що Мостепанюк В. І. не був відібраний Третьою особою-1 для надання послуг, у апеляційного господарського суду були відсутні правові підстави прийняти до розгляду апеляційну скаргу, підписану вказаним представником.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

10. З правового аналізу статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вбачається, що уповноважена особа в межах компетенції та в рамках повноважень має право, а не імперативний обов'язок в будь-якому випадку здійснювати залучення до роботи у процесі здійснення ліквідаційної процедури юристів на підставі цивільно-правових договорів.

11. Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи, що довіреність представника - підписанта апеляційної скарги на час подання апеляційної скарги не припинила свою дію та не була скасована, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про існування підстав для прийняття до провадження апеляційної скарги, поданої цим представником.

12. Зазначена Відповідачем обставина не є нововиявленою, оскільки не встановлює жодних матеріально-правових фактів, які б мали значення для правильного вирішення спору, що свідчить про безпідставність заяви. Наявність або відсутність повноважень на підписання апеляційної скарги, яка прийнята судом до розгляду, не спростовує самого по собі висновку про недійсність нікчемних Договору застави майнових прав та Договору про відступлення права вимоги, до якого дійшов суд апеляційної інстанції, що свідчить про неістотність обставин, зазначених Скаржником у заяві.

Позиція Верховного Суду

13. Відповідно до статті 112 ГПК України, в редакції, чинній на час розгляду заяви судом апеляційної інстанції, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є, згідно з пунктом 1 частини 2 наведеної норми, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Таким чином підставами для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймі однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Звертаючись до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційного господарського суду, Скаржник послався на те, що після прийняття рішення у даній справі йому стали відомі певні матеріально-правові факти, отримані від Фонду, які є істотними для розгляду цієї справи, не були та не могли бути відомі йому під час розгляду справи, тобто є підставами для перегляду прийнятого у справі рішення за нововиявленими обставинами. Втім інформація, на яку посилається Відповідач як на нововиявлену обставину, зазначена в листі Фонду від 13.05.2017 № 37-1089/17 (З) отримана Відповідачем за запитом останнього від 05.05.2017 № 1019 (з), тобто цей запит був надісланий Фонду вже після прийняття та набрання законної сили постановою, про перегляд якої подано заяву. Враховуючи, що однією з умов, за наявності якої суд може визнати ту чи іншу обставину нововиявленою, є та особливість, що про існування такої обставини на час розгляду справи заявник ніяким чином не міг дізнатись, а тому, виходячи зі змісту статті 112 ГПК України, не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані стороною. Враховуючи, що Скаржник не навів обґрунтування обставин, наявність яких не надавала йому можливості звернутись з таким запитом до Фонду на час розгляду справи, відповідно до статті 33 ГПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи, подати відповідний доказ наявності тих обставин, які він вважає істотними для вирішення цього спору.

Разом з цим предметом спору у справі є вимога про визнання недійсними Договору застави майнових прав та Договору відступлення права вимоги, задовольняючи які суд виходив з того, що умови вказаних договорів передбачають окремі переваги (пільги) перед іншими кредиторами, що суперечить пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та є ознакою нікчемності правочинів, а тому рішення Уповноваженої особи Фонду про нікчемність цих правочинів є правомірними. Таким чином зазначені Скаржником як нововиявлені обставини підписання апеляційної скарги представником Позивача Мостепанюком В. І., за відсутності його у переліку осіб, відібраних за напрямком "Юридичні консультанти" не стосуються висновків суду по суті заявлених вимог. З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені Відповідачем не мали істотного значення для справи під час її розгляду, не спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення і ніяким чином не впливають на вказаний висновок суду, тобто ці обставини не є нововиявленими, тому підстави для перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 відсутні.

14. Крім того, апеляційним господарським судом встановлено, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду міста Києва від 02.07.2016 була підписана представником Позивача Мостепанюком В. І., який був працівником Позивача та діяв на підставі довіреності, виданої органом управління Позивача згідно з положеннями статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та яка на час подання скарги не припинила свою дію та не була скасованою.

15. Враховуючи наведене Суд вважає обґрунтованими висновки апеляційного господарського суду про відсутність передбачених законом підстав для здійснення перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у даній справі за нововиявленими обставинами, тому не приймає до уваги доводи Скаржника (пункти 6 - 9), які не спростовують висновків про відсутність підстав для здійснення перегляду рішення.

16. За таких обставин постанова апеляційного господарського суду законна та обґрунтована, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 у справі № 910/6052/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак