ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2018 р. Справа № 907/651/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

Кравчук Н.М.

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс", б/н від 04.12.2017 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2017 року, суддя Васьковський О.В.

у справі № 907/651/17

за позовом: ОСОБА_2, м.Москва, Російська Федерація

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс", с.Соломонове, Ужгородський район, Закарпатська область

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, м.Біла Церква, Київська область

про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі та скасування державної реєстрації змін до установчих документів

за участю представників:

від позивача: Штефанюк І.М. - адвокат (договір б/н від 17.08.2017);

від відповідача : Рачкевич Н.В. - адвокат (ордер ЛВ № 040871 від 02.01.2018р.);

від третьої особи на стороні відповідача: не з'явився

Відповідно до п.9 ч.1 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України в редакції від 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в господарський суд Закарпатської області з позовом (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.10.17) (том I а.с. 88-91) до ТзОВ «Едельвейс», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень загальних зборів ТзОВ "Едельвейс", затверджених протоколом №2 загальних зборів товариства від 14.01.17; визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративного права) ТзОВ "Едельвейс" від 14.01.2017 року, а також скасування рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ "Едельвейс", внесених на підставі протоколу загальних зборів ТзОВ "Едельвейс" №2 від 14.01.2017 року (реєстраційна дія №2007147) та змін до відомостей ТзОВ "Едельвейс", що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме про зміну керівника товариства, внесених на підставі протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" №2 від 14.01.2017 року (реєстраційна дія №1007147).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.11.2017р. у справі № 907/651/17 позов задоволено повністю.

При прийняті рішення, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність № 36 АВ 1903377 від 19.02.2016р. на ім`я ОСОБА_7, ОСОБА_2 не видавалася, що встановлено за результатами проведення почеркознавчої експертизи в кримінальному провадженні № 0000069 від 16.01.2017р. Відповідно, всі правочини, вчинені на підставі цієї довіреності є недійсними, оскільки вчинялися особою без належних повноважень. Відтак і рішення загальних зборів товариства є недісними, а договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, чим порушено права та законні інтереси позивача

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ «Едельвейс», подало апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В частині визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТзОВ «Едельвейс» та визнання недійсною заяви ОСОБА_2, від імені якої діяла ОСОБА_8, від 14.01.2017р., справжність підпису якої посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_17 та скасування державної реєстрації змін до установчих документів, просить припинити провадження в справі, оскільки відносини, що виникли між вказаними особами не мають характеру господарських, а суб`єктний склад не відповідає вимогам ст. 1 ГПК України,

Зокрема, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що довіреність № 36 АВ 1903377 від 19.02.2016р. на час прийняття рішення судом першої інстанції чинна, її недійсність не визнана в судовому порядку, то і підстав для визнання правочинів здійснених на її підставі немає. Окрім того, скаржник зазначає, що висновок судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи, проведених при розгляді кримінальної справи, не має для господарського судочинства значення експертного висновку, в розумінні статтей 32, 41-42 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні та в поданому відзиві на апеляційну скаргу, проти доводів наведених скаржником заперечує, апеляційну скаргу вважає безпідставною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить залишити рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2017р. без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи, наведені в апеляційній скарзі підтримав та наполягає на її задоволенні. Окрім того, останнім в судовому засіданні подано додаткові письмові пояснення від 02.04.2018р., які судом долучено до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явився, поштовий конверт, яким надсилалась ухвала суду від 26.02.2018р. на адресу останнього, вказану як у позовній заяві так і у апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , повернулась до суду без вручення її третій особі з відміткою «за закінчення терміну зберігання».

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями) роз'яснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1).

Враховуючи те, що в матеріалах справи міститься поштовий конверт, який надсилався судом на адресу третьої особи, та був повернутий органами зв`язку, в зв`язку із «закінченням терміну зберігання», колегія суддів приходить до висновку, що третя особа - ОСОБА_4, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.01.2017 року відбулись загальні збори учасників ТзОВ "Едельвейс", рішення за результатами яких складено протокол № 2, яким вирішено наступні питання: 1. Виключено зі складу Товариства ОСОБА_2; 2. Прийнято до складу Товариства ОСОБА_4; 3. Прийнято нову редакцію Статуту Товариства; 4. Звільнено директора Товариства - ОСОБА_10 та призначено нового директора - ОСОБА_11 Даний протокол загальних зборів підписано ОСОБА_7 від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі вищезазначеної довіреності. (том I а.с. 45-47).

14.01.2017р. гр. Російської Федерації ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу частки в розмірі 100% у статутному капіталі (корпоративного права) ТзОВ «Едельвейс», на підставі довіреності №36АВ 1903377 від 09.02.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за №15Д-562, виданої нотаріусом нотаріального округу міста Вороніж Російської Федерації ОСОБА_16 (том I а.с. 41-43).

В подальшому, 14.01.2017 року, ОСОБА_7 від імені ОСОБА_2 подала заяву про вихід зі складу Товариства та передачу належної їй частки ОСОБА_4 Дана заява була посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_17 (том I а.с. 44)

Вищенаведені обставини стали підставою звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання недійсними рішення загальних зборів учасників товариства, визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі та скасування державної реєстрації змін до установчих документів. Дані вимоги мотивовано тим, що рішення на вказаних загальних зборах, були прийняті представником учасника Товариства за відсутності в нього повноважень на участь в загальних зборах та на прийняття відповідних рішень, а сам засновник на загальних зборах Товариства не був присутнім та жодних рішень не приймав. Отже, кворуму загальних зборів Товариства не було, а вищевказані рішення підлягають визнанню недійсними.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Вказана норма кореспондується з нормами ч.1 ст.140 Цивільного кодексу України

У відповідності до ч. 1 ст. 145 ЦК України та ч.1 ст.58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Згідно з приписами ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" - загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у; сукупності більш як 50 відсотками голосів.

Як передбачено статтею 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право позивача на його участь в управлінні підприємством за змістом ст. 167 ГК України є складовою частиною його корпоративних прав як особи, частка якої визначається у статутному капіталі підприємства, яке учасником підприємства реалізується через загальні збори учасників підприємства - вищий орган підприємства шляхом голосування (ст. 145 ЦК України).

Як встановлено судом та про що зазначалось вище 14.01.2017 року відбулись загальні збори учасників ТзОВ "Едельвейс". Згідно протоколу загальних зборів засновників (учасників) ТзОВ «Едельвейс» № 2, загальні збори товариства відбувалися в с. Соломоново, Ужгородського району, Закарпатської області, за результатами яких прийнято рішення затверджене протокол № 2, Із вказаного протоколу, вбачається, що рішення прийняті одноголосно - «за», «проти», «утримались» - немає.

На вказаних зборах була присутня гр.ОСОБА_7, як представник учасника - ОСОБА_2, що володіє часткою в розмірі 100 %, повноваження, щодо представництва якої посвідчувались довіреністю (бланк 36 А В 1903377) від 19.02.16, зареєстрована в реєстрі за №15А-562 та посвідчена нотаріусом нотаріального округу міста Вороніж Російської Федерації ОСОБА_16.

Також, на вказані збори було запрошено гр.ОСОБА_4 (третя особа) та ОСОБА_11

В матеріалах справи міститься копія вищевказаної довіреності №36АВ 1903377 від 19.02.2016 року, яка зареєстрована в реєстрі за №15Д-562, видана нотаріусом нотаріального округу міста Вороніж Російської Федерації ОСОБА_16, згідно якої гр. Російської Федерації ОСОБА_2 уповноважила гр. Російської Федерації ОСОБА_7 бути представником, зокрема в ТзОВ "Едельвейс", щодо питань, пов'язаних з управлінням Товариством (продаж, дарування чи іншого відчуження), виходом з Товариства, а також будь-якої форми уступки частки позивача у вказаному Товаристві (том I а.с. 39).

Також в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява ОСОБА_2 від 07.02.2017р., в якій остання зазначає про те, що вищезазначену довіреність №36АВ 1903377 від 19.02.2016 року, не видавала та в місті Вороніж ніколи не була (том I а.с. 57).

Як встановлено судом, за фактом фізичного захоплення ТОВ "Едельвейс" було відкрито кримінальне провадження №0000069 від 16.01.2017 року, що розслідується Ужгородським районним відділом поліції ГУНП в Закарпатській області. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 визнана потерпілою.

В межах даного кримінального провадження, проведено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої складено Висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України Кормош О. В. від 04.05.2017 №4/57 (том I а.с. 49-55).

Згідно вказаного Висновку встановлено, що рукописні записи і підпис від імені ОСОБА_2 у довіреності 36 АВ 1903377 від 19.02.2016 виконані не ОСОБА_2.

Також, в матеріалах справи наявний Висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України Шкрюба С.М. від 08.11.17 №4/304, складений на виконання постанови від 10.10.17 про призначення судової технічної експертизи документів, винесеної старшим слідчим Яворським І.М., у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.17 №0000069 (том I а.с. 161-164).

За результатами проведеного експертного дослідження, експерт дійшов наступних висновків: бланк документа "36 AB 1903377 ДОВЕРЕННОСТЬ", виготовлений струминним способом друку, який не застосовується в умовах поліграфічного підприємства при виготовленні дійсних бланків документів; відбиток печатки нотаріуса на наданому на експертизу документі, нанесений штемпельною фарбою за допомогою мастичного кліше; слідів внесення змін в первинний зміст наданого на експертизу документа не виявлено; у документі " 36 AB 1903377 ДОВЕРЕННОСТЬ" спочатку було нанесено відбиток печатки нотаріуса, а потім друкований текст, після чого виконаний рукописний текст.

Як зазначено в п. 2.23 Постанови Пленуму ВГСУ від 25,02.2016 №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" - учасники акціонери) можуть брати участь у загальних зборах особисто або через представника. Довіреність представника повинна відповідати загальним вимогам, передбаченим цивільним законодавством, зокрема частиною третьою статті 247 ЦК України

Якщо довіреність учасника (акціонера) на право участі та голосування на загальних зборах оформлена (складена або посвідчена) з порушенням встановлених законодавством вимог, голоси учасника (акціонера), передані за такою довіреністю, не можуть враховуватися під час визначення кворуму на загальних зборах та результатів голосування.

Довіреність представника повинна відповідати загальним вимогам, передбаченим цивільним законодавством, зокрема частиною третьою статті 247 ЦК України.

Як встановлено судом, підтверджено наявними матеріалами справи та відповідачем не спростовано, гр.ОСОБА_7 діяла на підставі довіреності №36АВ 1903377 від 19.02.2016 року, яка позивачем не видавалася, відтак вказана особа не мала необхідних повноважень на участь від імені засновника на загальних зборах Товариства від 14.01.2017р.

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку, в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої Законом України "Про господарські товариства".

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про правомірність задоволення судом першої інстанції позовної вимоги, щодо визнання недійсним рішення загальних зборів ТзОВ «Едельвейс», затверджених протоколом № 2 загальних зборів товариства від 14.01.2017р., з моменту їх прийняття.

Окрім того, як зазначалось вище, 14.01.17р. на підставі Довіреності №36АВ 1903377 від 19.02.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за №15Д-562, виданої нотаріусом нотаріального округу міста Вороніж Російської Федерації ОСОБА_16, гр.ОСОБА_7 від імені власника частки (позивача) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративного права).

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну І грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину с недодержання в момент вчинення правочину, .стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин. має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що оскільки довіреність, на підставі якої діяла гр..ОСОБА_7 позивачем не видавалась, тобто в момент підписання гр.ОСОБА_7 не мала відповідних повноважень на підписання вказаного правочину, таким чином вказаний правочин не відповідає вимогам чинного законодавства, дії направлені на підписання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства були вчинені особою за відсутності повноважень на їх вчинення. Відтак, в продавця не було дійсного волевиявлення на відчуження своїх корпоративних прав. Таким чином, вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративного права) товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс" від 14.01.2017 року, укладеного між гр. ОСОБА_7, яка діяла від імені ОСОБА_2, м.Москва, Російська Федерація та ОСОБА_4 є підставною та правомірно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" - у разі якщо предметом спору є питання недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів) господарського товариства, а вимога до суб'єкта владних повноважень є похідною (зокрема, про державну реєстрацію припинення юридичної особи), такий спір є підвідомчим (підсудним) господарським судам.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" - державна реєстрація та інші і реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Враховуючи те, що прийняті рішення загальних зборів ТзОВ "Едельвейс", с.Соломонове, Ужгородський район, Закарпатська область, затверджених протоколом №2 загальних зборів товариства від 14.01.17р. прийняті, а договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 14.01.17р., вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, чим порушено права та законні інтереси позивача, то вказані обставини є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію змін до установчих документів ТзОВ "Едельвейс", внесених на підставі протоколу загальних зборів ТзОВ "Едельвейс" №2 від 14.01.2017 року (реєстраційна дія №2007147) та змін до відомостей ТзОВ "Едельвейс", що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме про зміну керівника товариства, внесених на підставі протоколу загальних зборів ТзОВ "Едельвейс" №2 від 14.01.2017 року (реєстраційна дія №1007147). Відтак, суд апеляційної інстанції вважає дані позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними та правомірно задоволеними місцевим господарським судом.

Безпідставними на думку суду апеляційної інстанції є твердження скаржника, наведені в апеляційній скарзі, стосовно того, що довіреність № 36 АВ 1903377 від 19.02.2016р. на час прийняття рішення судом першої інстанції чинна, її недійсність не визнана в судовому порядку, то і підстав для визнання недійсними правочинів здійснених на її підставі немає.

Згідно з пунктом 2.23 Постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» - учасники (акціонери) можуть брати участь у загальних зборах особисто або через представника. Довіреність представника повинна відповідати загальним вимогам, передбаченим цивільним законодавством.

Якщо довіреність учасника (акціонера) на право участі та голосування на загальних зборах оформлена (складена або посвідчена) з порушенням встановлених законодавством вимог, голоси учасника (акціонера), передані за такою довіреністю, не можуть враховуватися під час визначення кворуму на загальних зборах та результатів голосування.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, відсутність факту видачі довіреності та відсутність волевиявлення уповноваженої особи на видачу довіреності гр.. ОСОБА_7

Також на думку суду апеляційної інстанції безпідставними є твердження скаржника, що висновки судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи, призначених при розгляді кримінальної справи, не має для господарського судочинства значення експертного висновку в розумінні статтей 32, 41-42 ГПК України.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 03.2012р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" встановлено, що висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюсться господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах, як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Окрім того, скаржник наголошував на тому, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не було оглянуто оригінали доказів, наданих позивачем. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р., зобов`язано СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, надати для огляду в судовому засіданні оригінали: довіреності № 36 АВ 1903377 від 19.02.2016р. з перекладом на українську мову; договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративного права) ТзОВ «Едельвейс» від 14.01.2017р.; заяви про вихід з ТзОВ «Едельвейс» від 14.01.2017р. В судовому засіданні 26.02.2018р. старшим слідчим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Корпош І.В. (посвідчення № 0116243 від 03.01.2017р.) було надано оригінали вищезазначених документів, які були оглянуті колегією суддів, поряд з цим старшим слідчим Корпош І.В. надано копію Постанови від 10.11.2017р. про визнання оригіналу доручення, а саме документу « 36 А В 1903377 ДОВЕРЕННОСТЬ» - речовим доказом по кримінальному провадженні № 0000069, яку судом апеляційної інстанції долучено до матеріалів справи.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Едельвейс", б/н від

04.12.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2017р. у справі № 907/651/17 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в

касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

5. Справу повернути до господарського суду Закарпатської області.

Повний текс постанови складено 03.04.2018р.

Головуючий суддя Малех І.Б.

судді ДавидЛ.Л.

Кравчук Н.М.