РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018Справа № 910/22133/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "Світова музика" (організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Контент Делівері Сервіс»

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

про виплату компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта

авторського права у розмірі 201042,00 грн.

Представники:

від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами": Молчанов П.В.

від позивача: не з'явились

від відповідача: Власенко О.С.

від третьої особи 1: не з'явились

від третьої особи 2: Сергійчук М.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Світова музика" (організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" ) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД" про виплату компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права у розмірі 32000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив майнові авторські права позивача на твір « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2) шляхом публічного виконання вказаного твору за допомогою аудіо-колонки у приміщення магазину «Космо», за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 15 літ.Б, прим. 361 , у якому господарську діяльність здійснює відповідач. За наведених обставин, Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" просить суд стягнути з відповідача виплату компенсації у зв'язку із порушенням майнових прав суб'єкта авторського права у розмірі 32000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у справі №910/22133/17 та призначено її до розгляду на 27.12.2017.

26.12.2017 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Контент Делівері Сервіс» з тих підстав, що відповідач здійснює використання об'єктів права інтелектуальної власності, в тому числі, музичних творів на підставі договору укладеного за дорученням відповідача між ТОВ «Контент Делівері Сервіс» та ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» № 01/2014 від 27.12.2013 року, при цьому повірений - ТОВ «Контент делівері сервіс» діяв від імені відповідача на підставі доручення №07-01/01/2016/КДС від 18.12.2015 року укладеного між відповідачем та ТОВ «Контент Делівері Сервіс», відтак, рішення суду вплине на права та обов'язки вказаної особи у разі задоволення позову.

27.12.2017 до відділу діловодства суду від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надійшли додаткові пояснення щодо розшифровки відеозапису та відсутності у нормах закону вимоги надання всього ланцюга угод та заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з тих підстав, що дана справа має виняткове значення для Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та становить значний суспільний інтерес.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. У відповідності до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, а також зважаючи на клопотання сторін про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, суд приходить до висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

На виконання наведених приписів Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне призначити підготовче засідання у справі та встановити сторонам строки для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

За наслідками розгляду у судовому засіданні 27.12.2018 клопотання відповідача про залучення третьої особи, останнє задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 ухвалено здійснювати розгляд справи №910/22133/17 у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 22.01.2018, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Контент Делівері Сервіс».

19.01.2018 до відділу діловодства суду від відповідача та третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 22.01.2018 з'явився представник Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", представники позивача, відповідача та третьої особи не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні 22.01.2018 оголошено перерву до 06.02.2018.

02.02.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов із викладеними запереченнями з тих підстав, що наданий позивачем акт фіксації порушення не може бути належним доказом у підтвердження факту використання відповідачем спірного у справі музичного твору, оскільки такий акт складено одноособово представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"; використання всіх об'єктів авторського права у магазинах відповідач здійснює на підставі договору доручення №07-01/01/2016/КДС від 18.12.2015 між відповідачем та третьою особою 1, договору №01/2014 від 27.12.2013 між ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та третьою особою 1; позивачем не доведено наявність у нього статусу суб'єкта авторського права на спірний музичний твір; із наданого відеозапису неможливим встановлення того, що відеозапис є безперервним, таким, що здійснено у приміщенні закладу відповідача, назв та виконавців, спосіб використання, комерційна мета використання.

02.02.2018 до відділу діловодства суду від третьої особи 1 надійшли письмові пояснення, згідно з якими третя особа 1 зазначає, що станом на дату фіксації спірний музичний твір був частиною Музичного репертуару ТОВ «КДС», а тому відповідач мав право на використання його у своїх закладах.

05.02.2018 до відділу діловодства суду від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надійшли додаткові документи та заперечення з приводу наявності підстав отримання третьою особою 1 тих прав, за використання яких нею укладений договір з відповідачем.

У підготовче засідання 06.02.2018 з'явились представники Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та третьої особи, представники позивача, відповідача не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи у підготовчому засіданні 06.02.2018 подав суду клопотання про витребування доказів, а саме витребування від Приватного підприємства "Світова музика" належним чином засвідчені копії договорів про перехід (по ланцюгу) виключних майнових авторських прав на музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1» від правовласників музичного твору - фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Світова музика».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, залучено до участі у справі третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав", підготовче засідання відкладено на 06.03.2018.

28.02.2018 до відділу діловодства суду від Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неотримання копії позову третьою особою 2.

02.03.2018 до відділу діловодства суду від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надійшли заперечення щодо клопотання про витребування доказів.

06.03.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме витребування від Приватного підприємства "Світова музика" належним чином засвідчені копії договорів про перехід (по ланцюгу) виключних майнових авторських прав на музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1» від правовласників музичного твору - фізичних осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішінг» та від Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішінг» до Приватного підприємства «Світова музика», оригінал договору №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав від 01.01.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Олл Мьюзік Паблішінг» до Приватного підприємства «Світова музика».

У підготовче засідання 06.03.2018 з'явились представники Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", відповідача та третіх осіб, представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши клопотання про витребування доказів, суд частково задовольнив останнє.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 підготовче засідання відкладено на 20.03.2018.

14.03.2018 до відділу діловодства суду від третьої особи 2 надійшли письмові пояснення щодо позову із викладеними запереченнями з підстав недоведеності належності позивачеві майнових авторських прав на спірний музичний об'єкт.

19.03.2018 до відділу діловодства суду від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 54 мінімальних заробітних плат, що складає 201042,00 грн.

У підготовче засідання 20.03.2018 з'явились представники Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", відповідача та третьої особи 2, представники позивача та третьої особи 1 не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 20.03.2018 представник Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" підтримав заяву про збільшення позовних вимог.

За змістом ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. За наведених обставин, заява про збільшення розміру позовних вимог приймається судом.

У підготовчому засіданні 20.03.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 суд ухвалив: закрити підготовче провадження у справі № 910/22133/17 та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.03.2018.

26.03.2018 відділом діловодства суду отримано від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" додаткові пояснення щодо застосування Верховним Судом норм права щодо правовідносин у цій справі.

У судове засідання 27.03.2018 з'явились представники Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", відповідача та третьої особи 2, представники позивача та третьої особи 1 у судове засідання не з'явились, про поважність причин неявки не повідомили, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 27.03.2018, за відсутності представників позивача та третьої особи 1, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 27.03.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", відповідача та третьої особи 2 та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між Приватним підприємством "Світова музика" як ліцензіатом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олл Мьюзік Паблішинг" як ліцензіаром укладено договір № 01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об'єкти авторських прав, за умовами якого ліцензіар передає ліцензіату на території України виключні права на управління майновими авторськими правами на всі твори, які відносяться до каталогу ліцензіара (далі - Каталог), який є невід'ємною частиною даного договору, права на використання якого належать ліцензіару на території країн СНД, а саме: право використовувати, а також дозволяти або забороняти використання творів наступними способами: публічного мовлення; публічного виконання; публічного показу; прокату та ін.; розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження за допомогою будь-яких видів зв'язку, включаючи мобільний зв'язок та Інтернет; відтворення та розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження творів в механічному записі на будь-яких видах носіїв; використання творів у складі програм телебачення.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л ліцензіар передає ліцензіату право укладати на території України договори з юридичними та фізичними особами - користувачами Каталогу зазначеними в пунктах 1.1, 1.2 способами, та право збирати на користь ліцензіара за вказані види використання винагороду (роялті). Ставки роялті за дозволами, які видаються безпосередньо ліцензіатом користувачам, підлягають погодженню з ліцензіаром шляхом повідомлення. З метою забезпечення прав ліцензіара ліцензіат може укладати договори про взаємне представництво інтересів з іншими підприємствами та організаціями на території України та отримувати від них винагороду на користь ліцензіара за використання творів у способи, зазначені в даному договорі. За попередньою згодою ліцензіара, ліцензіат має право укладати договори, які передбачають надання прав на видачу дозволів та збір винагороди за використання творів з каталогу.

Пунктом 2.6 договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л передбачено, що ліцензіат зобов'язується представляти інтереси ліцензіара з питань захисту переданих за даним договором прав в усіх державних, судових, суспільних та комерційних організаціях, установах та підприємствах на території України, пред'являти претензії та позови виключно з письмової згоди ліцензіара з метою відновлення порушених прав та стягнення матеріального, а також іншого виду збитку, включаючи упущену вигоду, у випадках незаконного використання користувачами на території України прав, передбачених даним договором. Ліцензіат зобов'язаний узгоджувати з ліцензіаром усі претензії та позови, пов'язані з порушенням прав на території України.

Строк дії Договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л встановлений до 31.12.2017 (згідно з додатковою угодою від 01.01.2017 до договору);

Судом встановлено, що до Договору від 01.01.2016 № 01/2016-Л його сторонами підписано додаток № 1 "Перелік з каталогу музичних творів", відповідно до якого підтверджено, що станом на 01.04.2017 надані права, зокрема відносно музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1107 Цивільного кодексу України розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі ліцензійного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1110 Цивільного кодексу України ліцензійний договір укладається на строк, встановлений договором, який повинен спливати не пізніше спливу строку чинності виключного майнового права на визначений у договорі об'єкт права інтелектуальної власності.

Таким чином, на підставі Ліцензійного договору № ВЧ-01112014/02-Д від 01.11.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Олл Мьюзік Паблішинг" надало Приватному підприємству «Світова музика» дозвіл на використання об'єктів права інтелектуальної власності (музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2) на умовах, вказаних у ліцензійному договорі (в тому числі щодо публічного виконання і виключного права надавати право на використання іншим особам).

Відповідно до додатку № 1 "Перелік з каталогу музичних творів" до Договору, Товариством з обмеженою відповідальністю "Олл Мьюзік Паблішинг" надається ПП "Світова музика" письмова згода пред'являти претензії та позови згідно діючого в Україні законодавства з метою захисту порушеного права; також товариство з обмеженою відповідальністю "Олл Мьюзік Паблішинг" погоджується з правом ПП "Світова музика" доручати судове представництво ПО «ОКУАСП» на підставі договору про управління майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: а) особисто; б) через свого повіреного; в) через організацію колективного управління.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Організації колективного управління створюються суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав та мають статус юридичної особи згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції: збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону; вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Судом встановлено, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" є організацією колективного управління, сферою діяльності якої є управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується свідоцтвом про облік організації колективного управління № 18/2011 від 24.01.2011, виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

Судом встановлено, що 01.01.2014 між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (організація) та Приватним підприємством «Світова музика» (видавник) укладено Договір № АУ 010116 про управління майновими авторськими правами, відповідно до умов якого видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори (об'єкти авторського права), які належать видавнику, а саме дозволяти або забороняти використання об'єктів авторського права третім особам, відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами видавника, зокрема на такий вид використання творів, як публічне виконання творів (як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності (підприємств торгівлі та послуг, закладів громадського харчування).

Відповідно до пункту 7.1 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 Організація має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України будь-які юридичні дії з метою забезпечення майнових прав видавника на об'єкти авторського права, повноваження на управління якими передані Організації за цим договором.

Згідно з пунктом 7.2 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 (у первісній редакції) Організація має право вживати будь - яких законних заходів, направлених на захист майнових прав видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди видавника на такі дії.

У відповідності до пункту 7.3 Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 (у первісній редакції) у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання після отримання згоди видавника має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії, - як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню своїми правами;

Строк дії Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 відповідно до пункту 10.1 (з урахуванням додаткової угоди від 01.12.2017 № 2) визначено з моменту його підписання сторонами до 31.12.2018 включно.

Відповідно до додаткової угоди від 01.12.2016 № 1 до Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 пункти 7.2 та 7.3 договору викладено у новій редакції (у зв'язку з виявленими технічними помилками), а саме: пункт 7.2: "Організація має право вживати будь-яких законних заходів, направлених на захист майнових прав видавника, в тому числі, перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації. Відповідно до чинного в Україні законодавства вчинення таких дій не потребує отримання додаткових дозволів чи погоджень видавника. При цьому Організація має проінформувати видавника про здійснення таких дій"; пункт 7.3: "У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'явити заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які заходи як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами. Для цього Організація має право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами з наступним розподілом прийнятого виконання на користь видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються цим договором і додатковими угодами до нього".

В матеріалах справи наявна копія декларації об'єктів авторського права (музичних творів) № 30 від 01.04.2017, в якій зазначено, що на підставі Договору від 01.01.2016 № АУ 010116 Приватне підприємство «Світова музика» передало в управління Приватній організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" майнові авторські права на музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на підставі Договору № АУ 010116 про управління майновими авторськими правами від 01.01.2016 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами суб'єкта авторського права - Приватного підприємства «Світова музика», зокрема щодо музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

За приписами статей 48 і 49 Закону можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб'єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема, збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб'єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб'єктам.

Водночас суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

За наявності договорів з суб'єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону, що надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Зазначена правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 925/895/16, від 20.02.2018 у справі № 910/24539/16, від 27.02.2018 у справі № 910/6037/16.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, з огляду на наведене, а також зважаючи на принцип презумпції правомірності правочину, суд дійшов висновку про те, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на підставі договору про управління майновими авторськими правами наділена повноваженнями на управління майновими правами суб'єкта авторського права (що набуті ним за ліцензійним договором) - позивача у справі, зокрема щодо спірного музичного твору та відповідно, правом на звернення з позовом до суду в інтересах позивача.

З огляду на наведене, доводи відповідача та третіх осіб щодо недоведеності належності позивачеві майнових авторських прав на спірний твір, та, відповідно недоведеності прав на звернення Організацією з даним позовом до суду судом не приймаються.

Представником позивача долучено до позовної заяви копію Акту фіксації № 41/09/17 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання від 18.09.2017, складеного представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", в якому зазначено, що у магазині «Космо» за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 15 літера Б, в якому здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Суматра Лтд", 18.09.2017 зафіксовано факт публічного виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

У вказаному акті зазначено, що представником публічного закладу не заявлено підстави для використання вказаних музичних творів; представники закладу відмовились від підписання акту.

На підтвердження зазначених обставин суду надано копію фіскального чеку, відповідний диск із відеофіксацією факту виконання музичного твору.

У зв'язку з встановленням факту порушення відповідачем майнових авторських прав позивача шляхом незаконного використання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2), позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 201042,00 грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Згідно з ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 421 Цивільного кодексу України суб'єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно зі ст. 426 Цивільного кодексу України способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом. Використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання, публічну демонстрацію та публічний показ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України об'єктами авторського права є музичні твори (з текстом або без тексту).

Згідно з ч. 1 т. 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Таким чином, право на використання музичного твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Як встановлено судом, Приватному підприємству «Світова музика» на підставі Договору № 01/2016-Л від 01.01.2016 належать виключні майнові права інтелектуальної власності на музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

Таким чином, використання вказаного музичного твору в магазині «Космо» за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 5 літера Б, повинно здійснюватися виключно з дозволу особи, у якої наявні майнові права щодо такого об'єкта авторського права.

Відповідно до ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час; публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Як встановлено судом, відповідно до Акту фіксації № 41/09/17 комерційного використання музичних творів способом публічного виконання від 18.09.2017, складеного представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", в якому зазначено, що у магазині «Космо» за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 15 літера Б, в якому здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Суматра Лтд", 18.09.2017 зафіксовано факт публічного виконання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

На підтвердження зазначених обставин суду надано копію фіскального чеку, відповідний диск із відеофіксацією факту виконання музичного твору.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні 27.03.2018 судом було переглянуто відеозапис, що міститься на диску, який долучений представником Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" до матеріалів справи, та встановлені наступні обставини.

З відеозапису достовірно вбачається, що такий запис проводився 18.09.2017 у приміщенні магазину «Космо» за адресою: м. Київ, вул. Шота Руставелі, 15 літера Б, в якому здійснює господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю "Суматра Лтд", що також підтверджується копією фіскального чеку, долученою представником позивача до позовної заяви.

З відеозапису також встановлено, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання.

У судовому засіданні 20.03.2018 судом було встановлено, що у відеозаписі відтворюється музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1».

З огляду на наведене, доводи відповідача щодо неналежності наданих Організацією доказів на підтвердження обставин, викладених у позові, судом не приймаються, оскільки надані докази в сукупності дають змогу достовірно встановити ті обставини, які слугують підставами позовних вимог у даній справі, тоді-як відповідачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів у підтвердження своїх доводів щодо імовірної небезперерервності відеозапису, місцезнаходження приміщення, де було здійснено зйомку, музичного твору, використання якого зафіксовано в акті тощо.

Суд зазначає, що враховуючи приписи статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Так, саме на відповідача покладено обов'язок з доведення ним правових підстав для використання музичного твору.

Заперечуючи проти позову, відповідач, зокрема, зазначав, що використання всіх об'єктів авторського права у магазинах відповідач здійснює на підставі договору доручення №07-01/01/2016/КДС від 18.12.2015 між відповідачем та третьою особою 1, договору №01/2014 від 27.12.2013 між ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та третьою особою 1.

Судом встановлено, що 27.12.2013 між ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав", яка на підставі свідоцтва від 22.08.2003 № 3/2003 Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіта і науки України здійснює колективне управління майновими правами суб'єктів авторського права та ТОВ "Контент Делівері Сервіс" укладено договір № 01/2014, відповідно до умов якого ТОВ "Контент Делівері Сервіс" за даним договором управомочене набувати прав та обов'язків і самостійно їх реалізовувати як від власного імені, так і на підставі договорів доручення від імені користувачів, що протягом дії Договору приєднаються до цього Договору.

Згідно з умовами Договору від 27.12.2013 № 01/2014 користувач (користувачі) - це суб'єкти господарювання, які шляхом укладення із ТОВ "Контент Делівері Сервіс" договору доручили останньому врегулювати від їх імені та за їх рахунок шляхом укладення господарських договорів усі питання щодо використання ними способом публічного виконання творів; твори - це оприлюднені літературні, музичні твори з текстом або без тексту, що охороняються авторським правом, повноваження на колективне управління якими на території України передано ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" аналогічними іноземними авторсько-правовими організаціями на підставі договорів про взаємне представництво інтересів, українськими суб'єктами авторського права та їх правонаступниками на підставі письмових договорів, а також повноваження по управлінню якими ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" здійснює на підставі закону;

Пунктами 2.1 - 2.6 Договору від 27.12.2013 № 01/2014 визначено, що ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" від імені авторів та їх правонаступників, включаючи іноземних, надає користувачам, у порядку та на умовах, визначених цим договором право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів у приміщеннях закладів користувачів, розташованих на території України, а користувачі зобов'язуються виплачувати ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" авторську винагороду (роялті) відповідно до умов цього договору та закону. Сторони окремо погодили, що з метою реалізації положень цього договору користувачі та ТОВ "Контент Делівері Сервіс" отримують невиключне право на відтворення і зберігання творів з метою їх подальшого використання способом публічного виконання. Сторони погодили, що в кожному конкретному випадку днем отримання користувачем невиключного права на використання творів на умовах цього договору (днем набуття чинності невиключною ліцензією ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на користь користувача) буде день укладення ТОВ "Контент Делівері Сервіс" із користувачем договору, умовами якого передбачено уповноваження користувачем ТОВ "Контент Делівері Сервіс" на врегулювання від його імені усіх питань стосовно використання останнім способом публічного виконання творів (у такий спосіб користувач приєднується до цього Договору). Користувачі не мають права передавати отримані за цим договором права третім особам. Цей договір не поширюється на: а) немайнові права авторів; б) права виконавців, виробників фонограм, відеограм, організацій мовлення; в) будь-які інші способи та види використання творів, не зазначені в цьому Договорі. Розміри авторської винагороди (роялті), яка сплачується користувачами за надання невиключного права на публічне виконання творів за розрахунковий період - календарний рік (тарифи), визначені у додатку до цього договору. Визначена сторонами сума авторської винагороди (тариф) не залежить від тривалості та кількості використання творів протягом розрахункового періоду. ТОВ "Контент Делівері Сервіс" протягом 30-ти календарних днів, які слідують за останнім днем розрахункового періоду надає ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звіт за формою, визначеною додатком до цього договору, який містить перелік користувачів, від імені яких ТОВ "Контент Делівері Сервіс" виплачує ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" авторську винагороду (роялті) за використання творів способом публічного виконання. Разом із звітом ТОВ "Контент Делівері Сервіс" зобов'язується надати ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" у довільній формі точний перелік використовуваних користувачами протягом розрахункового періоду творів, як це передбачено чинним законодавством України;

Згідно з пунктом 5.1 Договору від 27.12.2013 № 01/2014 сторони встановили, що цей договір набирає чинності з 01.01.2014 і діє по 31.12.2020. При цьому пункти 2.6.-2.8 цього договору залишаються в силі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, що виникли під час дії Договору.

У відповідності до пункту 7.4 Договору від 27.12.2013 № 01/2014 сторони розуміють, що відносини, що склалися та/або складуться між ТОВ "Контент Делівері Сервіс" та кожним із користувачів згідно з укладеними договорами, є комерційним представництвом.

Згідно з пунктом 2.2 Договору від 27.12.2013 № 01/2014 з метою реалізації положень цього договору користувачі та ТОВ "Контент Делівері Сервіс" отримують невиключне право на відтворення і зберігання творів з метою їх подальшого використання способом публічного виконання.

Судом встановлено, що 18.12.2015 ТОВ "Суматра Лтд" та ТОВ "Контент Делівері Сервіс" укладено договір доручення № 07-01/01/2016/КДС, відповідно до умов якого ТОВ "Суматра Лтд" як довіритель даним приєднується до усіх правочинів, як вже укладених ТОВ "Контент Делівері Сервіс", так і тих, що можуть бути укладені від його імені ТОВ "Контент Делівері Сервіс" у майбутньому, у такий спосіб надаючи відповідне уповноваження ТОВ "Контент Делівері Сервіс" на укладення від імені довірителя таких правочинів, виконання їх умов, їх подальшу зміну та/або припинення, положеннями яких забезпечується врегулювання усіх питань правомірності використання першим об'єктів права інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару, та інших об'єктів авторського права у погоджених згідно із умовами цього договору закладах довірителя. Вказане схвалення обмежується довірителем погодженим сторонами у цьому договорі розміром сум винагороди (роялті), які довіритель сплачує через ТОВ "Контент Делівері Сервіс" на користь суб'єктів майнових прав за використання способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього договору закладах довірителя та за використання довірителем бази ліцензованого контенту.

Згідно з пунктами 1.2 та 1.3 Договору доручення № 07-01/01/2016/КДС визначено, що довіритель даним уповноважує ТОВ "Контент Делівері Сервіс" від його імені та за його рахунок у порядку, передбаченому цим договором, здійснювати оплату винагороди (роялті) за використання способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару та за використання довірителем бази ліцензованого контенту на користь суб'єктів майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності та їх представників, з якими ТОВ "Контент Делівері Сервіс" укладено відповідні правочини, а також здійснювати усі необхідні та передбачені вказаними правочинами дії, спрямовані на виконання їх умов (повідомлення, звітність тощо). Усі дії, на які цим договором довіритель уповноважує ТОВ "Контент Делівері Сервіс", мають характер виключних прав ТОВ "Контент Делівері Сервіс", як це передбачено частиною другою ст. 1000 ЦК України, чинність яких обмежується строком дії цього договору та територією України;

Відповідно до підпунктів 2.1.1-2.1.5 пункту 2.1 Договору доручення № 07-01/01/2016/КДС сторони погодили, що ТОВ "Контент Делівері Сервіс" згідно з умовами цього договору набуває виключних прав представляти довірителя у відносинах із суб'єктами (та їх представниками) майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності, що використовуються довірителем, що, зокрема, проте не обмежуючись, передбачає: здійснення від імені та за рахунок довірителя у порядку, передбаченому цим договором, виплат винагороди (роялті) за використання у його закладах способом публічного виконання (показу) об'єктів права інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару на користь суб'єктів майнових прав на об'єкти права інтелектуальної власності та їх представників; отримання для довірителя дозволу та реквізитів доступу для використання бази ліцензованого контенту і здійснення від імені та за рахунок довірителя у порядку, передбаченому цим договором, виплат винагороди (роялті) за її використання; укладення у подальшому від імені довірителя правочинів, виконання їх умов, їх подальша зміна та/або припинення, положеннями яких забезпечується врегулювання усіх питань правомірності використання довірителем об'єктів інтелектуальної власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього договору закладах останнього; вчинення від імені довірителя усіх необхідних та передбачених укладеними правочинами дій, спрямованих на виконання їх умов (повідомлення, звітність, тощо); за умови належного виконання довірителем умов цього Договору ТОВ "Контент Делівері Сервіс" гарантує належне виконання укладених ним від імені та в інтересах довірителя правочинів, у зв'язку з чим несе солідарну із сторонами таких правочинів відповідальність за всіма вимогами, що випливають із фактів використання довірителем об'єктів права власності з музичного та/або аудіовізуального репертуару у погоджених згідно із умовами цього договору закладах останнього. При цьому вказане положення застосовується виключно у разі негайного залучення до врегулювання усіх спірних питань уповноважених представників ТОВ "Контент Делівері Сервіс", яким необхідні уповноваження від довірителя та копії матеріалів спору, повинні бути надані не пізніше 2-х робочих днів з моменту їх отримання довірителем.

Відповідно до пункту 6.1 Договору доручення № 07-01/01/2016/КДС протягом строку дії цього договору видані на підставі укладених ТОВ "Контент Делівері Сервіс" від імені довірителя правочинів невиключні ліцензії є чинними.

Цей договір набирає чинності з 01.01.2016 і діє до 31.12.2020. При цьому пункти 2.4 - 2.9 цього договору залишаються чинними до повного виконання своїх зобов'язань довірителем, що виникли під час дії Договору;

Згідно з пунктом 7.1 Договору доручення № 07-01/01/2016/КДС сторони розуміють, що відносини, у яких вони беруть участь відповідно до положень цього договору, є комерційним представництвом (посередництвом), а ТОВ "Контент Делівері Сервіс" - комерційним представником довірителя, на що сторони цього договору даним дають свою вільну згоду.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 1109 Цивільного кодексу України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Як унормовано у статті 243 Цивільного кодексу України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом.

Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю.

Особливості комерційного представництва в окремих сферах підприємницької діяльності встановлюються законом.

З огляду на те, що Договір від 27.12.2013 № 01/2014 за своєю правовою природою є ліцензійним договором, який укладений ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" як ліцензіаром та ТОВ "Контент Делівері Сервіс" як ліцензіатом із можливістю приєднання до цього договору інших осіб як ліцензіатів; враховуючи, що приєднання таких осіб має відбуватися за умови їх ознайомлення з умовами Договору від 27.12.2013 № 01/2014, направленням оферти та отриманням акцепту; беручи до уваги відсутність доказів наявності договірних відносин між ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" як ліцензіаром та ТОВ "Суматра ЛТД" як ліцензіатом, а також те, що суб'єктний склад учасників ліцензійного договору має бути відомим особам, які його укладають; зважаючи на те, що Договір доручення № 07-01/01/2016/КДС від 18.12.2015 містить елементи як договору доручення, так і договору комерційного представництва; беручи до уваги відсутність доказів вчинення ТОВ "Контент Делівері Сервіс" дій, спрямованих на отримання ліцензії на використання ТОВ "Суматра Лтд", зокрема, музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки такі дії мали вчинятися після набрання чинності договором доручення № 07-01/01/2016/КДС від 18.12.2015 і не можуть поширюватися на раніше укладений договір від 27.12.2013 № 01/2014, - наведене свідчить про неправомірне (без надання відповідного дозволу) використання відповідачем спірного музичного твору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/6037/16.

З огляду на наведене, відповідач викладених у позовній заяві обставин, на які посилається позивач як на підстави позову, належними та допустимими доказами не спростував.

Відповідно до ст. 431 Цивільного кодексу України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Відповідно до п. а) ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Суд зазначає, що для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

В абз. 9 ч. 2 ст. 52 України "Про авторське право і суміжні права" зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пп. "г" п. 2 ст. 52 Закону № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. України "Про авторське право і суміжні права", об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який належить конкретному суб'єкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний суб'єкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати з січня 2018 року становить 3723 грн. 00 коп. (відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік").

Водночас, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Наразі такі зміни до Закону України "Про авторську право та суміжні права" не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначені компенсації, пов'язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначені розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600,00 грн.

Представником Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» заявлено до стягнення з відповідача компенсацію в розмірі 201042,00 грн., що складає 54 мінімальні заробітних плат згідно з Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік" за порушення майнових прав інтелектуальної власності за використання музичного твору « ІНФОРМАЦІЯ_1» (автор музики - ОСОБА_1, ОСОБА_2; автор тексту ОСОБА_1, ОСОБА_2).

Суд зазначає, що представником Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами», всупереч ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" не обґрунтовано заявлений до стягнення розмір компенсації (саме 54 мінімальні заробітні плати) в контексті відповідного, на думку організації, обсягу порушення та (або) намірів відповідача.

Відтак, враховуючи мінімальний розмір компенсації відповідно до ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", положення пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", та висновок суду, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт використання відповідачем спірного музичного твору без дозволу позивача та сплати відповідної винагороди, суд дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра Лтд" підлягає стягненню компенсація у розмірі 16000 грн. 00 коп. за порушення майнових авторських прав за використаний без дозволу музичний твір « ІНФОРМАЦІЯ_1», а тому позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" підлягають задоволенню частково, у вказаній сумі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, представником Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» у заяві про збільшення позовних вимог надано розрахунок понесених поряд з судовим збором інших судових витрат: на збір доказів - 26,80 грн., поштове відправлення копії позову відповідачу - 21,00 грн., поштове відправлення копії позову третій особі - 12,72 грн.

У судовому засіданні 27.03.2018 представник Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» підтримав вимоги щодо стягнення понесених ним інших судових витрат у розмірі 60,52 грн. та судового збору..

За змістом ст. 128 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов'язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Так, матеріалами справи підтверджується факт понесення Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» витрат на збір доказів (фіскальний чек №173 від 18.09.2017, яким підтверджується факт здійснення відповідачем господарської діяльності у магазині «Космо» за адресою м. Київ, вул. Шота Руставелі, 15 літера Б, де зафіксовано факт використання музичного твору) на суму 26,80 грн., а також витрати на відправлення копії позову відповідачу та третій особі на суму 21,00 грн. та 12,72 грн., відповідно (фіскальний чек №9168 від 09.12.2017 та №0294 від 02.03.2018); вказані витрати з урахуванням ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Суматра-ЛТД" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 19 літ.Б; ідентифікаційний код: 21591206) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, офіс 916; ідентифікаційний код: 37396151) в інтересах Приватного підприємства «Світова музика» (02222, м. Київ, вул. Сабурова, 16, кв. 119; ідентифікаційний код: 36463790) грошові кошти у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 240 (двісті сорок ) грн. 00 коп. та інші судові витрати у розмірі 4 (чотири) грн. 82 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.03.2018

Суддя Ю.В. Картавцева