номер провадження справи 17/19/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 Справа № 908/416/18

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/416/18:

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача: дочірнього підприємства “Газ Мелітополя” публічного акціонерного товариства “Мелітопольгаз”, 72313, Запорізька область, м. Мелітополь, проспект 50-річч Перемоги, буд. 17

про стягнення 4 313,37 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

13.03.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (далі ПАТ “НАК “Нафтогаз України”) до дочірнього підприємства “Газ Мелітополя” публічного акціонерного товариства “Мелітопольгаз” (надалі ДП “Газ Мелітополя” ПАТ “Мелітопольгаз”) про стягнення 4 313,37 грн. боргу за неналежне виконання грошового зобов’язання за договором на купівлю-продаж природного газу від 01.09.15 № 15-772-Б, а саме: 3 507,82 грн. інфляційних втрат та 805,55 грн. - 3 % річних.

13.03.18 протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями вказаний вище позов передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 13.03.18 суддею Корсун В.Л. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у господарській справі № 908/416/18, присвоєно справі номер провадження 17/19/18. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 10.04.18.

Враховуючи неявку жодного із представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи відсутність інших клопотань, суд ухвалив про закінчення розгляду справи по суті спору.

У засіданні суду 10.04.18, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В судове засідання призначене на 10.04.18 жоден із представників сторін не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце призначеного судового засідання були повідомлені належним чином шляхом направлення на їх адресу ухвали суду про відкриття провадження у справі № 908/416/18. Клопотань про розгляд справи без уповноважених представників сторін або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення (рекомендованих), оригінали яких долучені до матеріалів цієї справи, ПАТ “НАК “Нафтогаз України” та ДП “Газ Мелітополя” ПАТ “Мелітопольгаз” (кожен окремо) отримали ухвалу від 13.03.18 (про відкриття провадження у справі) – 19.03.18.

Таким чином, відповідні процесуальні документи надіслані судом згідно з поштовими реквізитами сторін.

Зазначене свідчить, що судом були вжиті всі заходи щодо повідомлення сторін про дату, місце і час розгляду справи № 908/416/18.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що сторони належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/416/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності представників сторін справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

Так, в позовній заяві від 24.02.18 № 14/4-189 представник позивача просив суд стягнути з відповідача на свою користь 4 313,37 грн. боргу за неналежне виконання грошового зобов’язання за договором на купівлю-продаж природного газу від 01.09.15 № 15-772-Б, а саме: 3 507,82 грн. інфляційних втрат та 805,55 грн. - 3 % річних.

04.04.18 на адресу суду від ДП “Газ Мелітополя” ПАТ “Мелітопольгаз” надійшли заперечення б/н та дати по суті позовних вимог, в яких відповідач повідомив суду, що ДП “Газ Мелітополя” ПАТ “Мелітопольгаз” не заперечує проти нарахування та стягнення 3 % річних згідно норм ЦК України, а в частині задоволення позовних вимог щодо нарахування інфляційних втрат просить суд відмовити. Крім того, надав пояснення б/н та дати, що листування між сторонами по суті спору не проводилось.

Оскільки позивач при подачі позову у цій справі просив суд стягнути з відповідача загальну суму 4 313,37 грн., а при відкритті провадження у цій справі судом помилково було вказано суму 4 430.73 грн., суд вирішуючи спір у вказаній справі по суті виходив з того, що вірною (дійсною) є заявлена сума позовних вимог у розмірі 4 313,37 грн., з яких: 3 507,82 грн. – інфляційні втрати та 805,55 грн. - 3 % річних.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.15 між публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (Продавець) та дочірнім підприємством “Газ Мелітополя” публічного акціонерного товариства “Мелітопольгаз” (Покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 15-772-Б, за умовами якого (п. 1.1.) продавець зобов’язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ (надалі газ), а покупець зобов’язався прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п. 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів.

У відповідності із п. 2.1. договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 31.12.15, продавець передає покупцеві у період з 01.09.15 по 31.12.15 газ в обсязі 816,584 тис.куб.м, у тому числі по місяцях кварталів: липень -; серпень -; вересень 0,235; ІІІ кв. 0,235; жовтень 101,283; листопад 267,414; грудень 447,652; IV кв. - 816,349.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов’язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання – передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов’язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно із п. 5.1. договору, ціна (граничний рівень ціни) на природний газ установлюються НКРЕКП.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що ціна за 1 000 куб. м природного газу на момент укладення Договору становить 6 600,00 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, транспортування природного газу розподільними трубопроводами і постачання природного газу за регульованим тарифом. До сплати ціна за 1 000 куб. м природного газу - 6 600,00 грн., крім того ПДВ - 20 % - 1 320,00 грн., усього з ПДВ - 7 920,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 28.10.15 до договору викладено п. 5.2. договору в новій редакції, а саме: ціна за 1 000 куб. м природного газу з 01.11.15 становить 6 469,63 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, транспортування природного газу розподільними трубопроводами і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того ПДВ за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1 000 куб. м природного газу - 6 469,63 грн. Крім того ПДВ - 20 % - 1 293,93 грн. Усього з ПДВ - 7 763,56 грн.

Додатковою угодою № 3 від 25.11.15 до наведеного вище у тексті цього рішення договору викладено п. 5.2. договору в новій редакції, а саме: визначено ціну за 1 000 куб. м природного газу з 01.12.15 становить 6 474,63 грн. без урахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, транспортування природного газу розподільними трубопроводами і постачання природного газу за регульованим тарифом. Крім того, ПДВ за ставкою 20 %. До сплати ціна за 1 000 куб. м природного газу - 6 474,63 грн. Крім того, ПДВ - 20 % - 1 294,80 грн. Усього з ПДВ - 7 768,80 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання – передачі газу за розрахунковий місяць.

Згідно із п. 6.2. договору, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 02.11.15, плата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ.

У відповідності до п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу … покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов’язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1 договору).

Розділом ХІ договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.15, а в частині проведення розрахунків за газ – до їх повного здійснення.

Судом прийнято до уваги, що вказаний договір (з додатковими угодами до нього) в установленому законом порядку не оспорювався, не визнавався недійсним та його дія не припинена. Доказів зворотнього жодною із сторін суду не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов’язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов’язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб’єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається зі змісту позовної заяви у цій справі, на виконання умов договору на купівлю-продаж природного газу від 01.09.15 № 15-772-Б, позивач передав (поставив) відповідачу природний газ на загальну суму 6 357 824,99 грн.

Факт здійснення постачання газу відповідачу підтверджується належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками печаток підприємств без жодних претензій та зауважень.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання – передачі газу за розрахунковий місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать наявні матеріали цієї справи, відповідач взяті на себе договірні зобов’язання належним чином не виконав, а виконав з порушенням умов договору щодо проведення розрахунків.

Позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 805,55 грн. (за період з 20.10.15 по 20.01.16) - 3 % річних та 3 507,82 грн. (за період з 20.11.15 по 01.12.15) – інфляційних втрат.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

Позивачем нараховано до стягнення 3 % річних, а саме:

- 0,02 грн. за період з 20.10.15 по 21.10.15;

- 458,00 грн. за період з 20.11.15 по 01.12.15;

- 347,53 грн. за період з 20.12.15 по 29.12.15.

Перевіривши заявлену позивачем до стягнення суму 3 % річних (за допомогою ІПС “Законодавство”), в розрізі періодів, суд дійшов висновку про вірність розрахунку 3 % річних здійсненого позивачем за зобов’язанням періоду з 20.10.15 по 21.10.15 у розмірі 0,02 грн. та з 20.11.15 по 01.12.15 у розмірі 458,00 грн.

Разом з тим, судом враховано, що розрахунок 3 % річних позивачем здійснено не вірно за зобов’язанням здійсненого за період з 20.12.15 по 29.12.15 в сумі 347,53 грн.

Так, зокрема, за підрахунком суду, позивачем не вірно визначена сума 3 % річних у період з 20.12.15 по 29.12.15 на 127,84 грн. у зв’язку з тим, що позивачем не враховано, що 19 та 20.12.15 є вихідним днем, тому оплата останнього дня за цей період є 21.12.15, а про строчка в цей період нараховується з 22.12.15. Сума 3 % річних за вказаний період повинна становити 219,69 грн., яка і задовольняється судом. В іншій частині заявлених вимог щодо стягнення 3 % річних - судом відмовляється, через необґрунтованість.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3 507,82 грн. за період з 20.11.15 по 01.12.15.

Згідно із п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою істики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Позивачем у своєму розрахунку зазначено наступний період, за який нараховано інфляційні втрати (з 20.11.15 по 01.12.15), а отже, згідно ст. 625 ЦК України та п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.13 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні втрати не підлягають задоволенню, оскільки в межах заявлених позовних вимог не встановлено порушення права позивача на отримання оплати за переданий газ протягом повного місяця, тобто такі періоди є менші ніж місяць, а отже нарахування за весь зазначений позивачем проміжок часу є невірним та виключає можливість задоволення такої позовної вимоги.

Вказана позиція ґрунтується на судовій практиці ВГСУ при розгляді подібних справ, де суд відмовляючи у стягненні інфляційних втрат виходить зі змісту листа ВСУ від 03.04.97 р. № 62-97р, де розраховані Мінстатом індекси інфляції застосовуються помісячно і якщо в індексованому періоді набирається не менше п'ятнадцяти днів (постанова ВГСУ від 13.03.13 у справі № 21/5005/6113/2012).

Таким чином, судом відмовляється в задоволені стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 507,82 грн. за період з 20.11.15 по 01.12.15.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 129, 202, 236, 237, 238, 240, 241, ст. ст. 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства “Газ Мелітополя” публічного акціонерного товариства “Мелітопольгаз” (72313, Запорізька область, м. Мелітополь, проспект 50-річчя Перемоги, буд. 17, ) на користь публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) – 677 (шістсот сімдесят сім) грн. 71 коп. 3 % річних та 276 (двісті сімдесят шість) грн. 84 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.04.18

Суддя            В.Л. Корсун