УХВАЛА

06.04.2018Справа № 910/3991/18

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецторг ММ",

2) ОСОБА_2

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецторг ММ" (далі - відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2) про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, а саме:

- визнання дій відповідачів незаконними в частині відмови у наданні фінансової інформації згідно її листа від 06.07.2017 щодо підстав збитків, понесених відповідачем-1;

- зобов'язання відповідачів надати на адресу позивача інформацію, яка витребовувалася нею листом від 06.07.2017, щодо підстав збитків, понесених відповідачем-1;

- стягнення солідарно з відповідачів завданої неправомірними діями відповідачів моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., по 25 000 грн. з кожного відповідача.

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3. Його спадкоємцями є: вона, дружина сина (відповідач 2) та онук - ОСОБА_4.

Вказує, що з квітня 2016 року стала співвласником відповідача 1. Листом від 06.07.2017 просила директора цього товариства, яким є відповідач- 2 надати письмові пояснення щодо обставин завданих збитків відповідачу 1 за період з 13 квітня 2013 року в розрізі місяців та років, проте у наданні відповіді відмовлено.

Моральну шкоду обґрунтовує неправомірними діями відповідачів, які полягають у приховуванні інформації про фінансовий стан відповідача-1, що призвело до приниження честі та гідності, а також ділової репутації позивача як фізичної особи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Як встановлено ч. 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України, яка визначає:

господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

З наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у господарських спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такі випадки передбачені зокрема, п.п. 3, 12 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, які відносять до юрисдикції господарських судів, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач окрім вимог про визнання дій незаконними відповідачів (товариства та посадової особи товариства) та зобов'язання вчинити дії просить суд стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., по 25 000 грн. з кожного відповідача, при цьому, з відповідача- 2 як з фізичної особи.

Отже, в спірних правовідносинах про відшкодування моральної шкоди відповідач 2. виступає саме як фізична особа, про що зазначено в позовній заяві, вказані відносини не відносяться ані до корпоративних відносин, ані до відносин у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах, оскільки ці вимоги є вимогою про відшкодування саме моральної шкоди, нанесеної одній фізичній особі - іншій фізичній особі.

За вказаних обставин, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає вирішенню в господарських судах, оскільки всупереч ч. 4 ст. 173 ГПК України порушено правила об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

За таких обставин, даний спір, в частині вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди підлягає розгляду в місцевих загальних судах.

З огляду на вказане позовна заява підлягає поверненню ОСОБА_1. У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (п. 8 ст. 174 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні матеріали повернути ОСОБА_1.

2. Звернути увагу позивача, що згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили 06.04.2018 та підлягає оскарженню.

Суддя Г.П. Бондаренко