ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Черкаси

справа № 925/166/18

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., в приміщенні суду в у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд Індустрія», м. Черкаси, вул. Пушкіна, 54

до комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Бидгощська, 13

за участю в справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

Головне управління Державної казначейської служби у Черкаській області, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185

про стягнення 1033956 грн. заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,

ОСОБА_3 за довіреністю;

від третьої особи (Депратамент): ОСОБА_4 за довіреністю;

від третьої особи (ДКС): не зявились.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промбуд Індустрія» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради про стягнення заборгованості за надані послуги з прокату вантажних транспортних засобів із водієм - для перевезення товарів - згідно договору надання послуг від 20.07.2017р. №187 - в розмірі 1033956 грн., та відшкодування судових витрат.

Третя особа (ДКС), належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила.

До початку судового засідання представник третьої особи (казначейська служба) подав до суду письмове пояснення від 27.03.2018р. №16/13-ю, в якому зазначено, що станом на 15.03.2018р. ні позивач ні відповідач в Головному управлінні не обслуговуються, договору на розрахунково-касове обслуговування між Головним управлінням та позивачем або відповідачем не укладався. Повідомлено, що 15.11.2016р. між відповідачем та Управлінням Державної казначейської служби України у м. Черкасах Черкаської області укладено договір про здійснення розрахунково-касового обслуговування, відповідно до якого УДКСУ у м. Черкасах відкриває відповідачу бюджетні та не бюджетні рахунок (рахунки) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування. Вказано, що рішення господарського суду по даній справі не може вплинути на права та обовязки Головного управління казначейської служби. Розгляд справи просить здійснити без участі представника Головного управління.

У судовому засіданні:

представник позивача позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.03.2018р., та просив позов задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги в розмірі 1033956 грн. визнали повністю та повідомили, що затримка в розрахунках з позивачем виникла у звязку з непроведенням платежів за даним договором Управлінням державної казначейської служби України у м. Черкасах як банківською установою.

Представник третьої особи (Департамент) у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Наявність договору про надання послуг підтвердив. Виконання робіт на користь відповідача підтвердив.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору.

Сторони не пропонували вирішити спір в позасудовому порядку. Сторони повідомили, що надали суду всі докази по справі.

Судом зясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

20.07.2017р. між комунальним підприємством «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради (Платник Відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради в особі заступника директора короткошиї Л.І. (Замовник третя особа у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Промбуд Індустрія» (Постачальник Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_6, що діє на підставі Статуту, було укладено тристоронній договір №187 надання послуги з прокату вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення товарів (далі Договір), за умовами якого Платник доручає, а Постачальник надає послуги відповідно специфікації та додатків до договору (п. 1.1 договору, а.с. 10).

Перелік послуг та терміни їх надання вказується в специфікації та додатках до договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору надання послуг здійснюється протягом липня-грудня 2017р.

Між сторонами також підписані додаткові угоди, в тому числі №№2 і 4 стосовно строків надання послуг та збільшення обємів фінансування. До додаткових угод підписано відповідні специфікації послуг.

Розрахунки проводяться на підставі підписаних актів виконаних робіт з надання послуг на умовах відстрочення платежу до 30 банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг (п. 4.2. договору, а.с. 10).

Договірні зобовязання на момент розгляду справи в суді є чинними. Спору в цій частині немає.

31.01.2018р. між Відповідачем та Позивачем був підписаний акт приймання робіт (надання послуг) №59 на суму 200524,80 грн., включаючи податок на додану вартість (а.с. 24).

31.01.2018р. позивачем здано виконаних робіт (послуг) згідно акту №60 на суму 508473,60 грн. (а.с. 25).

15.02.2018р. між Відповідачем та Позивачем був підписаний акт приймання робіт (надання послуг) №73 на суму 198436 грн. (а.с. 26).

25.02.2018р. між Відповідачем та Позивачем був підписаний акт приймання робіт (надання послуг) №196 на суму 126521,60 грн. (а.с. 53).

На виконання договірних зобов'язань позивачем виконувались роботи, які відповідач не оплачував своєчасно та в повному обємі. По спірних актах виконаних робіт (наданих послуг) за січень-лютий 2018 року відповідач розрахунок не провів.

Заборгованість за договірними зобов'язаннями станом на 20.03.2018р. становить 1033956 грн. Строк оплати послуг є таким, що настав.

Невиконання Замовником зобовязань щодо строків та порядку оплати за виконані і прийняті Замовником роботи, які встановлені в п.4.2. Договору, стало підставою для звернення Постачальника до суду для захисту свого порушеного права і примусового стягнення боргу з відповідача.

Відповідач вимоги визнав та надав письмовий відзив на позов. В судовому засіданні представники пояснили, що оплату за надані послуги не проводить казначейська служба, на банківському обслуговуванні якої перебуває відповідач.

Представник третьої особи (Департамент) у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Надання послуг відповідачу позивачем підтвердив.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, заслухавши доводи та пояснення представників сторін та учасників, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини надання та споживання послуг на підставі письмового строкового оплатного тристороннього консенсуального договору.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своїм змістом представлений договір №187 про надання послуг з прокату великовагових автомобілів (з водієм) від 20.07.2017р. є договором про надання послуг і відповідає вимогам ст. 901 ЦК України, відповідно до якої за договором послуги одна сторона (виконавець) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити вказану роботу, якщо інше не встановлено договором.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору про надання послуг з прокату великовагових автомобілів (з водієм) від 20.07.2017р. №187. Договір не заперечний сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець має надати послугу особисто.

Спірний договір передбачає прокат автомобілів. Порядок розрахунків передбачений п. 4.2. Договору протягом 30 банківських днів з моменту підписання актів наданих послуг.

Позивач виконав протягом січня-лютого 2018р. передбачені Договором роботи та надав послуги з прокату великовагових автомобілів, що підтверджується актами приймання наданих послуг, які підписані Позивачем та Відповідачем. В актах відсутні будь-які зауваження відповідача (платника) щодо якості, кількості, строків виконаних робіт з боку постачальника (позивача).

Платник (відповідач) не розрахувався за отримані та спожиті послуги на загальну суму 1033956 грн. до цього часу.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується договором, актами приймання наданих послуг, розрахунком вартості наданих послуг, відсутністю претензій відповідача.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відсутність коштів у відповідача чи відсутність кошторису видатків на оплату спожитих послуг не є підставою звільнення відповідача від обовязку проведення розрахунків за надані послуги.

Суд вважає, що строк оплати отриманих та спожитих послуг вже настав.

Управління Державної казначейської служби у Черкаській області не є стороною даного договору не вправі ревізувати господарські відносини сторін договору.

Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1033956 грн. заборгованості підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача. Представники відповідача визнали позовні вимоги повністю.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Відповідно до приписів ст. 130 ГПК України при визнанні позовних вимог відповідачем з останнього стягується 50% судового збору на користь позивача. Решта 50% сплаченого судового збору підлягають поверненню з державного бюджету позивачу за його мотивованою письмовою заявою. Тобто, з відповідача на користь позивача належить стягнути 7754,67 грн. судового збору. Поверненню позивачу підлягає 7754,67 грн. судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: комунального підприємства «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Бидгощська, 13, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Промбуд Індустрія», м. Черкаси, вул. Пушкіна, 54, , номер рахунку в банку невідомий

1033956 грн. основного боргу та 7754,67 грн. судового збору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Промбуд Індустрія» (м. Черкаси, вул. Пушкіна, 54, ) з Державного бюджету України судовий збір, сплачений по платіжному дорученню від 19 лютого 2018 року №898 в сумі 7754,67 грн. (сім тисяч сімсот пятдесят чотири гривні 67 коп.).

Оригінал платіжного доручення залишити в справі.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.04.2018р.

Суддя Г.М. Скиба