ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" квітня 2018 р. Справа № 918/880/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі Ярощук О.П. розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРСА» на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРСА»

про стягнення заборгованості в сумі 1 943 100, 93 грн.

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача (скаржника): ОСОБА_3

від ДВС: ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 232, 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ» звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАРСА» про стягнення з останнього 1 943 100, 93 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р., на підставі ст.ст. 192, 231 ГПК України, затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі.

19.02.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальності «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ» звернулось до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу - ухвали господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р., якою затверджено мирову угоду в частині стягнення з боржника суми основного боргу в розмірі 1 557 686, 99 грн.

20.02.2018 р. державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження про що винесено постанову ВП № 55836917 від 20.02.18р.

Крім того, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 05.03.18 р. ВП № 55836917 та постанову про арешт коштів боржника від 14.03.18 р. ВП № 55836917.

19.03.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРСА» звернулося в господарський суд Рівненської області із скаргою, в якій просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.18 р. ВП № 55836917; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 05.03.18 р. ВП № 55836917 та визнати неправомірною і скасувати постанову про арешт коштів боржника від 14.03.18 р. ВП № 55836917. Крім того, просить зобов'язати державного виконавця Клімкович Я.Й. повернути стягувачу ухвалу про затвердження мирової угоди від 11.01.18 р. у справі № 918/880/17.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 11.01.2018р. у справі № 918/880/17 не відповідає вимогам ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема в ухвалі відсутні наступні обов'язкові складові виконавчого документа: резолютивна частина ухвали не передбачає заходів примусового виконання рішень; дати набрання ухвалою законної сили; дати прийняття і номер рішення, згідно з яким видано виконавчий документ - ухвалу суду; ім'я, по батькові особи, яка видала виконавчий документ, крім того, зазначає що постановою ВП №55836917 від 20.02.2018р. відкрито виконавче провадження на суму, яка перевищує борг, та прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у більшому розмірі, так як боржником було добровільно сплачено стягувачу 507 686, 99 грн. і залишок боргу за затвердженою мировою угодою складає 1 050 000, 00 грн.

На підтвердження сплати коштів скаржником додано копії платіжних доручень: № 1676 від 16.01.2018 на суму 114 900,00 грн.; № 775 від 16.01.2018 на суму 11100,00 грн.; № 1677 від 17.01.2018 на суму 74686,99 грн.; № 1694 від 23.01.2018 на суму 57000,00 грн.; № 785 від 25.01.2018 на суму 70000,00 грн.; № 1698 від 26.01.2018 на суму 54800,00 грн.; № 1705 від 30.01.2018 на суму 85200,00 грн.; № 1737 від 08.02.2018 на суму 40000,00 грн.

Крім того, скаржник зазначає про те, що виконавчий збір має бути стягнутий з суми, яка фактично стягнута з боржника державним виконавцем у примусовому порядку.

Водночас, як зазначає скаржник, після отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку з отриманням ідентифікатора для доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, останньому стало відомо про прийняття державним виконавцем ще двох постанов: постанови від 05.03.2018р. ВП № 55836917 про арешт майна боржника та постанови від 14.03.2018р. ВП № 55836917 про арешт коштів боржника. Вважає, що зазначені вище постанови є неправомірними, оскільки ними накладено арешт на майно та кошти в сумі 1 713 557, 43 грн., тобто понад межі суми звернення з урахуванням виконавчого збору та державним виконавцем не враховано добровільної сплати боргу в сумі 507 686, 99 грн.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.03.2018 року скаргу на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 у справі № 918/880/17 прийнято та призначено до розгляду на 04.04.2018 р.

До господарського суду Рівненської області 04.04.18 р. від державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 надійшов відзив на скаргу, в якій виконавець заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що резолютивна частина ухвали суду від 11.01.2018р. у справі № 918/880/17, якою затверджено мирову угоду, носить зобовязальний характер - стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, а частина 11 ОСОБА_3 угоди передбачає, що у випадку невиконання або неналежного виконання "Боржником зобовязань за цією ОСОБА_3 угодою, стягнення боргу здійснюється у примусовому порядку, відповідно до чинного законодавства України".

Крім того, зазначає про те, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача, чим стягувач - ТзОВ "АСКАНІЯ-ТРЕЙД" скористався відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження". Відтак, оскільки виконавчий документ відповідає вимогам вищевказаного закону, державним виконавцем 20.02.2018р. правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Також, як наголошує державний виконавець, у ході проведення виконавчий дій, ним на підставі ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" вчинено заходи примусового виконання рішень, а саме: винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Щодо посилання скаржника на те, що в ухвалі від 11.01.2018р. відсутня дата набрання ухвалою законною сили, державний виконавець зауважує про те, що у вищевказаній ухвалі зазначено, що вона набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного господарського суду України.

Крім того, посилання скаржника на те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження на суму, яка перевищує борг, та прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у більшому розмірі, виконавець наголошує на тому, що відповідно до заяви про прийняття до виконання виконавчого документу від 19.02.2018р стягувач зазначив, що боржник основний борг за ОСОБА_3 угодою не сплатив, а судовий збір оплачений.

Водночас, на думку державного виконавця, відповідно до ч. 4 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Порядок реалізації сторонами та їх представниками свого права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження визначений у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802. Згідно п.11 розділу II Інструкції сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження можуть знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у відповідному органі державної виконавчої служби, офісі приватного виконавця у спеціально визначений для прийому громадян час і в тому обсязі, в якому вони бажають, за усним клопотанням до виконавця.

Як підсумовує державний виконавець, з боку відділу державної виконавчої служби відсутні будь-які перешкоди для сторін виконавчого провадження щодо ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та державним виконавцем вживаються усі дії та заходи, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Відтак, просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.04.2018 року представник скаржника (відповідач) підтримав подану скаргу, просив суд її задоволити.

Державний виконавець Клімкович Я.Й. в судовому засіданні 04.04.18 р. заперечила проти задоволення скарги з підстав зазначених у відзиві на скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні 04.04.18 р. просив у задоволенні скарги відмовити.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та заперечення проти неї, безпосередньо оцінивши докази, у справі, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ" звернулось в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРСА" про стягнення з останнього 1 943 100, 93 грн. заборгованості.

11.01.2018 р. ухвалою господарського суду Рівненської області у справі № 918/880/17, на підставі ст.ст. 192, 231 ГПК України, затверджено мирову угоду.

19.02.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальності «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ» звернулось до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу - ухвали суду від 11.01.2018 р.

20.02.2018 р. державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження ВП № 55836917, про що винесено постанову.

Як вбачається з наданих суду матеріалів виконавчого провадження, копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема в заяві від 19.02.2018 р., поданій до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, стягувач зазначає про те, що ТзОВ «БАРСА» основний борг за ОСОБА_3 угодою не сплатило, судовий збір оплачений і на підставі ст. ст. 3, 4, 27, 36, 25 Закону України "Про виконавче провадження" просить серед іншого, прийняти до виконання виконавчий документ-ухвалу господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р. у справі № 918/880/17, також, під час відкриття виконавчого провадження винести постанову про арешт майна (коштів боржника), накласти арешт на всі рахунки боржника відкриті в банківських установах, встановити майно боржника, яке знаходиться в інших осіб, а також майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

05 березня 2018 року державним виконавцем Клімкович Я.Й. у виконавчому провадженні ВП № 55836917 було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Також 14.03.2018 року державним виконавцем Клімкович Я.Й. у виконавчому провадженні ВП № 55836917 було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника у фінансових установах.

Згідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч. 1 та ч. 3 ст. 327 ГПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Так, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що в ухвалі господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р. № 918/880/17, яка сама по собі і є виконавчим документом, зазначено: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала - УХВАЛА від 11 січня 2018 року, ухвалена та підписана суддею Марачем В.В.; дата прийняття і номер рішення (виконавчого документа) - 11 січня 2018 року № 918/880/17; повне найменування стягувача та боржника, їх місцезнаходження:

стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКАНІЯ-ТРЕЙДІНГ» (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 5, ), боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «БАРСА» (33016, м. Рівне, вул. Романа Шухевича, 12, ); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень - у випадку невиконання або неналежного виконання „Боржником зобовязань за цією ОСОБА_3 угодою, стягнення боргу здійснюється у примусовому порядку, відповідно до чинного законодавства України; дата набрання рішенням законної сили - ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення; строк пред'явлення рішення до виконання - ухвала може бути пред'явлена до примусового виконання через органи Державної виконавчої служби України, в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом дії мирової угоди та з урахуванням трирічного строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, встановленого статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Також суд зазначає, що вимоги, яким має відповідати зміст ухвали суду, що викладається окремим документом, встановлені статтею 234 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, відповідно до вказаної статті, ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням:

а) дати і місця її постановлення;

б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів);

в) імен (найменувань) учасників справи;

2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини із зазначенням:

а) висновків суду;

б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Ухвала господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р. № 918/880/17 відповідає як вимогам статті 234 Господарського процесуального кодексу України так і вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак прохання скаржника визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 55836917 від 20.02.18р. та її скасування і зобов'язання державного виконавця Клімкович Я.Й. повернути стягувачу ухвалу господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р. про затвердження мирової угоди не грунтується на законі, і, відповідно, не підлягає задоволенню.

Щодо заперечень скаржника про відкриття державним виконавцем виконавчого провадження ВП № 55836917 від 20.02.18р. на суму, яка перевищує борг та прийняття рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у більшому розмірі суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, оскільки боржником мирову угоду не було виконано добровільно та у заяві від 19.02.2018 р., поданій до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області стягувач зазначає про те, що ТзОВ «БАРСА» основний борг за ОСОБА_3 угодою не сплатило і на підставі ст. ст. 3, 4, 27, 36, 25 Закону України "Про виконавче провадження" просить прийняти до виконання виконавчий документ-ухвалу господарського суду Рівненської області від 11.01.2018 р. у справі № 918/880/17 та враховуючи, що право державного виконавця на зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору передбачено Законом, твердження скаржника про неправомірність дій державного виконавця в частині зазначення в постанові про відкриття провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, є безпідставними.

Частина 4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що Сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Порядок реалізації сторонами та їх представниками свого права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження визначений у ч. 1 ст.19 "Закону України "Про виконавче провадження" та у Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802. Зокрема, відповідно до вказаних норм сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Згідно п. 11 розділу II Інструкції сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження можуть знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у відповідному органі державної виконавчої служби, офісі приватного виконавця у спеціально визначений для прийому громадян час і в тому обсязі, в якому вони бажають, за усним клопотанням до виконавця.

Сторони виконавчого провадження (їх представники) або прокурор як учасник виконавчого провадження за бажанням можуть ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в інший час. Виконавче провадження надається їм для ознайомлення на підставі письмової заяви, в якій зазначаються бажана дата та час ознайомлення.

Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження здійснюється у присутності виконавця або помічника приватного виконавця, про що у виконавчому провадженні робиться відмітка із зазначенням дати ознайомлення та підпису особи, яка ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право робити копії (фотокопії) з документів виконавчого провадження та виписки з них.

Однак скаржник, являючись стороною ВП №55836917, не скористався наданими йому правами та не повідомив державного виконавця про сплату частини боргу стягувачу.

Судом встановлено, що з боку відділу державної виконавчої служби відсутні будь-які перешкоди для сторін виконавчого провадження щодо ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та державним виконавцем вживаються усі дії та заходи, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо забезпечення прав сторін виконавчого провадження.

Щодо вимог про визнання неправомірною постанови державного виконавця Клімкович Я.Й. про арешт коштів боржника від 14.03.2018 р. та її скасування, суд зазначає наступне.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 18 вищевказаного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Статтею 48 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, якою зокрема передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктами 3-5 зазначеної статті визначено, що готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Відтак, отримавши від Державної фіскальної служби України дані про перелік рахунків боржника - ТзОВ "Барса", державний виконавець правомірно та обгрунтовано виніс постанову про арешт коштів боржника від 14.03.2018 ВП №55836917.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Крім того, суд зауважує, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

За таких обставин, дії державного виконавця Клімкович Я.Й. щодо винесення постанови № 55836917 про арешт коштів боржника повністю відповідають приписам Закону України "Про виконавче провадження" та покладених на нього обов'язків, а відтак доводи скаржника про неправомірність та скасування вказаної постанови є безпідставними.

Щодо вимог скаржника про визнання неправомірною постанови державного виконавця Клімкович Я.Й. про арешт майна боржника від 05.03.2018 р. та її скасування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як встановлено судом, 05 березня 2018 року державним виконавцем Клімкович Я.Й. у виконавчому провадженні ВП № 55836917 було винесено постанову про арешт майна боржника, якою державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить боржнику.

Однак, суд зазначає, що винесена постанова про арешт майна винесена з порушенням вимог ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна під час відкриття виконавчого провадження, тобто її (постанову) можна було би винести 20 лютого 2018 року (день відкриття виконавчого провадження) або не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами виконавчого провадження, державним виконавцем Клімкович Я.Й. не вчинено будь-яких дій щодо встановлення та розшуку майна, яке належить боржнику, що не відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження".

За таких підстав, дії державного виконавця Клімкович Я.Й. щодо винесення постанови від 05.03.2018 ВП № 55836917 про арешт майна боржника не відповідають приписам Закону України "Про виконавче провадження" та покладеним на нього обов'язкам, а відтак доводи скаржника про визнання вищевказаної постанови неправомірною підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, скаржником належними та допустимими доказами доведено, що винесена державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 постанова ВП№ 55836917 від 05.03.18р. про арешт майна боржника не відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження", а відтак доводи скаржника про визнання вищевказаної постанови неправомірною підлягають задоволенню.

Водночас, вимоги скаржника про визнання неправомірними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 20.02.18 р. ВП № 55836917, про арешт коштів боржника від 14.03.18р. ВП № 55836917 та зобов'язання державного виконавця Клімкович Я.Й. повернути стягувачу ухвалу про затвердження мирової угоди від 11.01.18 р. у справі № 918/880/17, ні скаржником, ні матеріалами скарги не підтверджено, відтак суд приходить до висновку, що вимоги скаржника в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 232- 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барса" на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 задоволити частково.

2. Визнати постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про арешт майна боржника від 05.03.2018 року ВП №55836917 неправомірною.

3. Зобов'язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 усунути порушення (поновити порушене право заявника).

4. В решті вимог скарги відмовити в задоволенні.

Ухвала суду складена та підписана 10 квітня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом ". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного господарського суду через місцевий суд, що її постановив, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.