ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Черкаси справа № 925/89/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., за участю представників сторін: від позивача ОСОБА_1, за довіреністю, від відповідача, ОСОБА_2, за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оллбері» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «Шелбі» про стягнення 73588,41 грн., що еквівалентно 2100 євро

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оллбері» предявило позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «Шелбі» про стягнення 73588,41 грн., що еквівалентно 2100 євро штрафних санкцій з підстав порушення відповідачем зобовязань за договором на транспортне обслуговування №03112017 від 03.11.2017. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору на транспортне обслуговування відповідач, у попередньо узгоджений у замовленні день та час транспортний засіб до завантаження не подав, жодних повідомлень про неможливість виконання замовлення на перевезення позивач не отримував, тому останній просить стягнути з відповідача штраф у розмірі вартості перевезення 73588,00 грн., що еквівалентно 2100 євро станом на 17.01.2018.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечив вважає, що у позові слід відмовити, оскільки така відповідальність не може бути застосована до нього так як вказане порушення виникло не з його вини, свої заперечення обґрунтовує тим, що на виконання взятих на себе зобовязань він залучив третю сторону ТОВ «АНД-ТРАНС», з якою 03.11.2017 уклав заявку. Цей виконавець підтвердив замовнику взяті на себе зобов'язання щодо завантаження 04.11.2017, але із застереженням, що транспортний засіб прибуде із запізненням. У звязку з цим відповідач переуклав відповідну заявку, в якій зазначав лише інший час завантаження, однак відповідна пропозиція для позивача виявилась не актуальною. В подальшому відповідач, як виконавець, весь час намагався отримати інструкції про подальші дії і відповідно до отриманих інструкцій переніс дату завантаження. Зважаючи на те, що 04 та 05 листопада 2017 року припадали на вихідні дні, відповідач запропонував іншу дату завантаження. Згідно отриманих інструкцій від позивача, відповідач підготував транспортний засіб на 07.11.2017, але отримав від позивача вказівку, відмінити замовлення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та дотримувався позиції викладеної у відзиві на позов.

У судовому засіданні 21.03.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши докази, судом встановлено, що 03 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оллбері» (замовник позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК «Шелбі» (перевізник відповідач у справі) було укладено договір про транспортне обслуговування №03112017, за умовами якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях. У відповідності до умов договору замовник зобовязувався надати вантажі для перевезень на підставі узгодженого «Замовлення на перевезення», що є невідємною частиною договору (п. 2.1.1 договору). Перевізник зобов'язувався: подати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і в терміни, вказані в узгодженому «Замовленні на перевезення», доставити і здати вантаж вантажоодержувачу в передбачені «Замовленням на перевезення» строки (п.п.2.2.4, 2.2.7 договору). Відповідно до пункту 3.1 договору ціни на перевезення узгоджуються сторонами у замовленнях. У випадку, якщо перевізник (або залучені ним для здійснення перевезення треті особи) належно не виконав (у т.ч. із порушенням строків, не здійснив перевезення з будь-яких причин тощо) взяті на себе за цим договором та складеним в його межах замовленням зобов'язання, він сплачує за першою вимогою замовника штраф у розмірі вартості відповідного перевезення, повертає отриману передплату (за її наявності), а також відшкодовує інші документально підтверджені витрати замовника, понесені ним у зв'язку із організацією невиконаного перевізником (або залученими ним для здійснення перевезення третіми особами) перевезення (п.5.6 договору). Договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п.8.3 договору).

03.11.2017 замовник засобами електронного звязку направив перевізнику замовлення, відповідно до якого був встановлений, зокрема: маршрут перевезення м.Кропивницький, Україна - 8850 Ardoie, Бельгія; вантаж - гарбуз заморожений; тип автомобільного транспорту - авторефрижератор; дата завантаження - 04.11.2017; час початку завантаження - 08 год.; час закінчення завантаження - 10 год.; адреса завантаження - м. Кропивницький, вул. Бережинське шосе, 24; вартість перевезення - 2100 євро. Вказане замовлення було узгоджене з перевізником оскільки, підписане його керівником та скріплене печаткою підприємства.

За доводами позивача, на виконання укладеного договору та замовлення на перевезення, відповідач транспортного засобу у визначений час та місце не подав, причин порушення умов договору не повідомив. 04 листопада 2017 року представниками позивача складений акт фіксації порушення, у якому зазначено, що складенням цього акту підтверджується порушення (невиконання/неналежне виконання) перевізником умов договору, а саме: у вказаний у замовленні дату, час та місце перевізник не прибув, автомобіль під завантаження не надав, чим допустив порушення укладеного між сторонами договору та замовлення. 06.11.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію, у якій вимагав у термін до 13.11.2017 сплатити позивачу штраф за порушення умов договору та замовлення. 20.11.2017 у відповіді №9, №10 (а.с.18-19) на претензію позивача, відповідач повідомив, що отримав претензію позивача засобами електронного звязку та просить направити усі необхідні документи для її розгляду, у наступній - зазначив, що направляв на адресу позивача пропозиції 04.11.2017 та 06.11.2017 транспорту для здійснення перевезень, однак ці пропозиції були відхилені позивачем, просив повідомити причини їх неприйняття.

Невиконання перевізником зобовязань щодо надання замовленого транспортного засобу на умовах договору на транспортне обслуговування №03112017 від 03.11.2017 стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 73588,41 грн. (еквівалентно 2100 євро) штрафних санкцій.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено судом, підставою виникнення господарських зобов'язань між позивачем та відповідачем є договір про надання транспортних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №03112017 від 03.11.2017. Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та ст. 526 ЦК повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Правове регулювання перевезення вантажів унормоване у Главі 32 ГК України. Як вид господарської діяльності, перевезенням вантажів, згідно ст.306 цього Кодексу, визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція, яка урегульована у ст.316 ГК України, відповідно до якої за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Аналогічні положення містяться також у ст.929 Цивільного кодексу України. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи на виконання умов договору, сторони узгодили, що 04.11.2017 на 08 год. за адресою: м. Кропивницький, вул. Бережинське шосе, 24 перевізником буде наданий авторефрижератор, державний номер SKANIA AI 3223EM/AI 7635 XO для завантаження визначеного у замовлені (а.с.10-15) товару, з визначеним маршрутом перевезення, інформацією необхідною для перетину кордону та визначенням осіб відповідальних за вантаж та особу водія автотранспорту, вартість послуг з перевезення. Проте, в узгоджений час транспортний засіб у місці завантаження не зявився, відповідач не надав будь-яких доказів, які б спростували цей факт. Натомість самим відповідачем вказуються різні дати на які він пропонував надати автотранспорт: у відповіді на претензію було зазначено, що транспорт він запропонував у другій половині дня 4 листопада 2017 року, а у відзиві - на 7 листопада 2017 року, що не відповідало ні умовам договору, ні замовленню, яке було узгоджене сторонами у належний спосіб. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача стосовно того, що замовлення ним було підписане із застереженням, оскільки на документі відсутні будь-які дані щодо такого застереження, а також щодо того, що замовник уникав спілкування з перевізником, коли останній намагався повідомити про неможливість виконання прийнятих на себе зобовязань, оскільки строки, час та марка автомобіля та особа водія була узгоджена сторонами напередодні, а настання будь-яких обставин які б унеможливили виконання прийнятих на себе обовязків, відповідач суду не довів та не надав належних доказів, які б підтверджували його заперечення стосовно неможливості звязатися з уповноваженою замовником особою.

Відповідальність експедитора за договором транспортного експедирування, передбачена у ст.934 ЦК України, згідно з якою за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу, якою передбачено загальні правові наслідки порушення будь-якого зобовязання. Так, згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Питання настання наслідків, у випадку порушення перевізником умов договору, сторони узгодили у п.5.6 договору, яким встановлено, що у випадку якщо перевізник (або залучені ним для здійснення перевезення треті особи) належно не виконав (у т.ч. із порушенням строків, не здійснив перевезення з будь-яких причин тощо) взяті на себе за цим договором та складеним в його межах замовленням зобов'язання, він сплачує за першою вимогою замовника штраф у розмірі вартості відповідного перевезення, повертає отриману передплату (за її наявності), а також відшкодовує інші документально підтверджені витрати замовника, понесені ним у зв'язку із організацією невиконаного перевізником (або залученими ним для здійснення перевезення третіми особами) перевезення. Вартість перевезення, визначена у сторонами у п.25 замовлення на перевезення і становить 2100 євро. За доводами позивача, станом на 17.01.2018 офіційний курс гривні щодо іноземної валюти становив 35,042110 грн. за 1 євро, виходячи з цього курсу позивач і розрахував суму штрафу у розмірі 73588,41 грн. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд застосовує офіційний курс іноземної валюти на день прийняття рішення, курс євро, станом на 21.03.2018 становить 32,28725200, відтак, сума штрафу, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 67803,12 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1762,00 грн., є мінімальною, тому підлягає відшкодуванню у повному розмірі за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК «Шелбі», бул. Шевченка, 208, м. Черкаси, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оллбері», вул. Пугачова,буд. 1/1, с.Мізяків, Калинівський район, Вінницька область, - 67803,12 грн., (що еквівалентно 2100 євро) штрафу та 1762,00 грн. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане 03.04. 2018

Суддя О.І.Кучеренко