ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1987/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2017 у справі

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" про стягнення 21 840 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У червні 2017 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" (далі - ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Укрспецсервіс" (далі - ТОВ НВФ "Укрспецсервіс") в якому просило стягнути з відповідача на його користь 14 490 грн пені та 7 350 грн штрафу за прострочення строків постачання товару.

Позовні вимоги мотивовано посиланнями на порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 в частині своєчасної поставки обумовленого договором товару.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.08.2017 (суддя Мамалуй О.О.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 (колегія суддів: Сіверін В.І., Терещенко О.І., Слободін М.М.), у позові відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідач не був обізнаний про факт та дату реєстрації договору від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 в ДП "НАЕК "Енергоатом", як передбачено пунктами 12.1, 12.2 цього договору, тому не був обізнаний і про факт його укладання та набрання чинності, отже договірні зобов'язання за цим договором для відповідача не виникли, тому він не може нести відповідальність за їх порушення.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" посилається на порушення судами попередніх інстанцій положень статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 22, 32, 33, 34, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі", а також зазначає, що вся інформація щодо укладення договору від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 була розміщена на офіційному веб-сайті Prozorro.gov.ua.

Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У поясненнях на касаційну скаргу ТОВ НВФ "Укрспецсервіс" просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та зазначає, що господарські суди повно і всебічно з'ясували всі обставини справи і надали їм належну правову оцінку.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній з 15.12.2017) визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, згідно з якими, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Господарськими судами встановлено, що 26.08.2016 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" (покупець) та ТОВ НВФ "Укрспецсервіс" (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-11-16-02690, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти і сплатити листи зі сталі у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно пункту 2.1 договору загальна вартість товару складає: разом 87 500 грн, крім того ПДВ 20 % 17 500 грн, всього 105 000 грн.

Оплата товару відбувається протягом 45 днів після постачання товару (пункт 2.2 договору).

Постачання товару здійснюється з 29.08.2016 по 31.12.2016 (пункт 3.1 договору).

Пунктом 4.1 договору передбачена відповідальність постачальника за порушення термінів постачання у розмірі 0,1 % від вартості недопоставленого товару, а у разі прострочення понад 30 днів, останній зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості недопоставленого товару.

У разі односторонньої відмови постачальника від виконання своїх договірних зобов'язань, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 20 % від суми договору (пункт 4.4 договору).

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судами встановлено, що відповідачем на підставі договору поставки від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 товар позивачу поставлено не було.

Відповідно до пункту 12.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом".

Дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2017.

Таким чином, сторони самостійно на свій власний розсуд та у відповідності до частини 3 статті 6 та частини 1 статті 627 ЦК України змінили момент визначення дати укладення та набрання чинності вищевказаним договором.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України, у редакції, чинній до 15.12.2017).

Проте, позивачем належними доказами не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлений, що відповідач був обізнаний про реєстрацію договору поставки від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 ДП "НАЕК "Енергоатом".

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.09.2016 відповідачем на адресу позивача через "Укрпошту" було направлено запит № 16/09-19 від 19.09.2016 щодо реєстрації договорів (№ 53-123-11-16-02690 від 26.08.2016, № 53-123-11-16-02688 від 25.08.2016, № 53-123-11-16-02673 від 18.08.2016), який отримано позивачем 27.09.2016, що підтверджується копією поштового повідомлення, яка додана відповідачем до матеріалів справи.

Доказів надання будь-яких відповідей на запит відповідача № 16/09-19 від 19.09.2016 позивачем не надано.

Також судами встановлено та наявною в матеріалах справи копією роздруківки сторінки електронної поштової скриньки підтверджується, що 17.02.2017 відповідачем на електронну адресу позивача було направлено запит щодо реєстрації договорів.

Доказів надання будь-яких відповідей на запит відповідача, надісланий електронною поштою 17.02.2017 позивачем до справи не надано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно з частиною 1 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частиною 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як зазначено вище, пунктом 12.1 договору сторони самостійно пов'язали момент укладення і набрання чинності договором, а отже і момент виникнення прав та обов'язків за даним договором саме з датою його реєстрації в ДП "НАЕК "Енергоатом".

Таким чином, з'ясування цієї дати реєстрації мало визначальне значення для відповідача, оскільки саме з цієї дати у нього виникали обов'язки на підставі договору.

За таких обставин, встановивши, що відповідач не був обізнаний про факт та дату реєстрації договору від 26.08.2016 № 53-123-11-16-02690 в ДП "НАЕК "Енергоатом", як передбачено пунктами 12.1, 12.2 цього договору, а відтак - не був обізнаний і про факт його укладання та набрання чинності, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що договірні зобов'язання за цим договором для відповідача не виникли, тому він не може нести відповідальність за їх порушення.

Посилання ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" в касаційній скарзі на те, що інформація про факт укладення між сторонами договору та його реєстрація є загальновідомою та не потребує доказування, оскільки вся інформація щодо даного договору оприлюднена на офіційному сайті ProZorro, на якому містяться відомості про укладення договору, суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" цей Закон установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Таким чином, цей Закон не визначає момент укладення та набрання чинності вищевказаним договором, оскільки це сторонами визначено самостійно у пункті 12.1 договору.

В свою чергу, оприлюднення інформації про закупівлю, в т.ч. і щодо укладення договорів за її результатами, має на меті забезпечення конкуренції при здійсненні закупівель та прозорості їх процедури і результатів для громадськості, а не підміну собою з'ясування спірних питань між конкретним сторонами по конкретному договору, укладеному за результатами такої публічної закупівлі, шляхом, в т.ч., і відповідної переписки.

Доводи, викладені у поясненнях на касаційну скаргу, зводяться до обґрунтованості постанови суду апеляційної інстанції, з чим колегія суддів погоджується.

Згідно статті 309 ГПК України (у редакції, чинній після 15.12.2017) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, судові рішення у справі прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017), покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Южноукраїнська АЕС" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 11.08.2017 у справі № 922/1987/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір