ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018м. ДніпроСправа № 904/542/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. при секретарі судового засідання Левицькій К.Ю.

за позовом приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 13 526, 46 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 дов. № 9/81 від 04.01.18 р. представник

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 13 526, 46 грн., що складають суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за вересень 2017 року, поставленого за залізничними накладними № 44140127, 52021219, 52021201, 5201268, 52021276.

Відповідач із позовними вимогами щодо нарахування штрафу в сумі 11 137,30 грн. за несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними №№ 52021219, 52021268, 52021276 не погоджується, посилаючись на те, що розкредитування вантажу, за вказаними накладними здійснювалось більше 1 доби, тобто, прострочення на думку відповідача сталося не з вини залізниці.

Штраф в сумі 816,50 грн., нарахований по залізничній накладній № 52021201 також вважає таким, що заявлений неправомірно, зважаючи на те, що за вказаною накладною слідували вагони власності ПАТ «Укрзалізниця» і нарахування штрафу за такі вагони Статутом не передбачено, а провідники, які супроводжували вантаж не є вантажем у розумінні статті 6 Статуту Залізниць.

Щодо нарахування штрафу в сумі 1572,60 грн. за накладною № 44140127, відповідно до якої було прийнято до перевезення вагон № 67162560, відповідач зазначає про те, що вказаний вагон було затримано на станції Кременчук у звязку з виявленням технічної несправності, про що складено повідомлення форми ВУ 23-М, тобто, затримка вагону сталася з причин, які не залежать від залізниці, а отже, в такому випадку термін доставки відповідно до п.2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів збільшується на відповідний термін, а тому, по даній накладній прострочення в доставці складає 2 доби, ( штраф 10% від провізної плати).

Таким чином, на думку відповідача сума штрафу, яка підлягає до стягнення за зазначеною вище накладною складає 524,20 грн.

Позивач із запереченнями, викладеними у відзиві на позов не погоджується посилаючись на те, що в накладних №№ 44140127, 52021219, 52021268, 52021276 відсутні відмітки, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу.

Штраф, нарахований за накладною № 52021201 вважає таким, що заявлений правомірно, зазначаючи про наступне.

Так, за вказаною вище накладною перевозився вагон з провідниками. Як вказано у поясненнях щодо заповнення накладної, що є додатком № 3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у графі 31 залізничної накладної вказується провізна плата, а у графі 32 плата за проїзд провідника.

Таким чином, позивач вважає що перевезення вагонів з провідниками як і вагонів з вантажем та порожніх вагонів, оформлюються накладними, що свідчить про те, що вагони з провідниками прирівнюються до вантажу, тобто, на вагони з провідниками також нараховується провізна плата, а отже, при несвоєчасній доставці вагонів з провідниками, на них також нараховується штраф відповідно до статті 116 Статуту Залізниць.

05.03.2018 року від сторін надійшли клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, які судом задоволено, а розгляд справи відкладено до 26.03.18 р.

Ухвалою від 26.03.18 р. розгляд справи відкладався до 10.04.18 р.

10.04.18 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" було здійснено перевезення вантажу до станції призначення ОСОБА_1 залізниці за залізничними накладними № № 44140127, 52021219, 52021201, 5201268, 52021276.

Одержувачем вантажу, згідно вказаних вище накладних, є приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Статтею 6 Статуту Залізниць визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень й наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну).

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі статтею 22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що при здійсненні перевезення вантажу, Залізницею допущено прострочення в його доставці, що підтверджується календарними штемпелями на зазначених вище залізничних накладних, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 15-19).

З посиланням на статті 41, 116 Статуту залізниць України (далі Статут), за несвоєчасну доставку вантажів, позивачем нараховано відповідачеві штраф у сумі 13 526,46 грн. за вересень 2017 року, який останнім не сплачений, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Відповідно до статті 41 Статуту Залізниць України, залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі- Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км. відповідно.

Згідно з п.2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року № 542, обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами статті 116 Статуту залізниць, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до положень зазначених норм залізниця доставляє вантажі за відповідну кількість діб, при цьому початок першої доби настає з 24 години дати приймання вантажу до перевезення.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2017 року на адресу приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшов вантаж за залізничними накладними, які зазначені вище.

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Вказані накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу, тощо.

Відповідно до п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості.

Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Строки доставки вантажу, встановлені п.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Так, 01.09.2017 року на адресу позивача (одержувача) зі станції відправлення Кременчук Південної залізниці, за залізничною накладною № 44140127 у вагоні № 67162560 відправлено вантаж, який повинен бути доставлений до 04.09.17 р., а фактично прибув 08.09.17 р. (фактичний термін доставки 7 діб) тобто, прострочення складає 4 доби, у звязку з чим предявлена до стягнення сума штрафу за вказаною накладною, що складає 1572,60 грн. є правомірною.

19.09.2017 року зі станції відправлення Сартана Донецької залізниці за залізничними накладними № 52021268, 52021276, 52021219 на адресу позивача надіслано вантаж, який повинен бути доставлений до 24.09.17 р., а фактично надійшов на станцію призначення ОСОБА_1 залізниці 27.09.17 р., тобто, з простроченням, про що свідчить календарний штемпель прибуття вантажу в графі 51 вищевказаної накладної, у звязку з чим штраф, що складає загальну суму 11 137,30 грн. позивачем заявлений правомірно.

Сума штрафу, яка складає 816,56 грн., нарахована за залізничною накладною № 52021201 позивачем заявлена до стягнення неправомірно з огляду на те, що у вказаній накладній, в графі 20 зазначено: «вагон для проводников, власний вагон. Власник филиал «РВК ПАО Укрзализныця», тобто, вагон № 24590150 є власністю ПАТ "Укрзалізниця", а статтею 116 Статуту залізниць передбачено, що залізниця сплачує одержувачу штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними.

Сплату штрафу залізницею за прострочку доставки власних вагонів Статутом не передбачено.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що штраф за прострочку в доставці цього вагону, в сумі 816,56 грн заявлено необгрунтовано.

Заперечення відповідача щодо нарахування штрафу в сумі 1572,60 грн. за накладною № 44140127 з посиланням на п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів до уваги не приймаються з огляду на те, що відповідно до вказаного вище пункту, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Як свідчать матеріали справи, спірна накладна не містить відмітки про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, а отже, штраф за залізничною накладною № 44140127 позивачем заявлено правомірно.

Заперечення відповідача по залізничним накладним №№ 52021219, 52021268, 52021276 з посиланням на пізнє розкредитування вантажу, а саме 30.09.17р., внаслідок неприйняття вагонів вантажовласником на свої підїзні колії, також не заслуговують на увагу, оскільки вантаж, як вже зазначалося вище, фактично був доставлений 27.09.17 р., в той час як мав бути доставлений - 24.09.17 р.

Тобто, за вказаними накладними, позивач нараховує штраф лише з дати приймання вантажу - 19.09.17 р. до фактичного прибуття -27.09.17 р., а отже, залучені залізницею в підтвердження своїх заперечень докази, а саме: акти загальної форми ГУ-23 від 27.09.17 р. № 4770 та від 30.09.17 р. № 4822, що свідчать про пізнє розкредитування вантажу не мають відношення до факту прострочки в доставці вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, в силу ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Керуючись статтею 526, 614 Цивільного кодексу України, статтями 6, 41, 116, Статуту залізниць України, статтями 49, 82-82 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, ) на користь приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, р/р 1928 у ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 12 709 (дванадцять тисяч сімсот дев'ять гривень) 96 коп. штрафу, 1655 (одна тисяча шістсот п'ятдесят п'ять гривень) 58 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.04.2018

Суддя ОСОБА_3