РІШЕННЯ

10 квітня 2018 року Справа №913/104/18

Провадження №16/913/104/18

За позовом Державної акціонерної холдингової компанії "Артем", м.Київ

до Хімічного казенного обєднання імені Г.І. Петровського, м.Хрустальний, м.Петрово-Красносілля Луганської області

про стягнення 66112 грн 88 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

без виклику учасників справи,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у сумі 66112,88 грн за договором про надання послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом від 22.08.2011 №4281/тр/666/1.3-11.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором від 22.08.2011 №4281/тр/666/1.3-11 щодо своєчасної оплати наданих послуг у повному обсязі, оскільки відповідач виконав свої зобовязання частково на суму 89256 грн, у звязку з чим по актам здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.12.2012 №3750 борг дорівнює 34058,88 грн. та від 26.01.2013 №240 борг дорівнює 32064 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання без виклику сторін.

Від позивача через канцелярію суду надійшов лист від 26.03.2018, в якому він зазначає, що від відповідача на його адресу відзиву не надходило.

Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву до матеріалів справи не надав.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд розглядає справу в порядку частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено договір від 22.08.2011 №4281/тр/666/1.3-11 про надання послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом (далі - договір), на підставі якого виконавець (позивач) забезпечує виконання перевезення вибухонебезпечного вантажу першого класу небезпеки у кількості та по маршруту, які вказані у заявці, а замовник (відповідач) сплачує вартість наданих послуг.

Відповідно до умов п.3.3. договору сторони дійшли згоди, що оплата послуг за даним договором проводиться на підставі наданого виконавцем рахунку, оформленого згідно акту здачі-приймання робіт з переліком кількості перевезених виробів і маршрутів слідування, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в термін, не пізніше 5-ти банківських днів з моменту отримання замовником документів, підтверджуючих перевезення.

Вартість перевезення визначається, виходячи з договірної ціни за доставку, обумовленої Протоколом узгодження договірної ціни та Протоколом узгодження відстаней по перевезенню вантажів (п. 3.1. договору).

Згідно п.7.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2011.

Додатковими угодами від 25.12.2011, 29.12.2012 сторони змінювали суму договору, маршрут і відстань, та продовжували строк дії договору, остаточна дата дії договору до 30.12.2013 (а.с.71,74).

За своєю правовою природою вказаний договір є договором про надання послуг, а саме надання послуг перевезення вибухонебезпечного вантажу, що відповідає приписам ст.ст.307-315 Господарського кодексу України.

На виконання умов договору позивачем було надано послуги з перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.12.2012 №3750 на суму 123314,88 грн та від 26.01.2013 №240 на суму 32064 грн.

Відповідач не оплатив у повному обсязі вартість наданих послуг, а саме: відповідач за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.12.2012 №3750 виконав свої зобовязання частково на суму 89256 грн, акт від 26.01.13 №240 не оплатив, у звязку з чим борг за актом від 26.12.2012 №3750 дорівнює 34058,88 грн і за актом від 26.01.2013 №240 борг дорівнює 32064 грн, всього 66122,88 грн, що є предметом позову.

Сторони узгодили суму боргу на користь позивача у розмірі 66122,88 грн, про що склали акт звірення взаємних розрахунків від 01.04.14 (а.с.89), підписаний керівниками та головними бухгалтерами підприємств без доповнень та зауважень. Крім того, відповідаючи на неодноразові претензії позивача, відповідач визнавав суму заборгованості у розмірі 66122,88 грн і зобовязувався сплатити борг (а.с.79-87).

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.173, ст.193 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, повинно бути виконано належним чином відповідно до вимог закону, умов договору.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Договором від 22.08.2011 №4281/тр/666/1.3-11, укладеним сторонами по справі, визначено порядок виконання відповідачем зобовязань по сплаті наданих послуг. Договором встановлений строк - протягом 5 банківських днів з моменту отримання замовником документів, підтверджуючих перевезення.

Відповідач надані позивачем послуги оплатив частково, за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.12.2012 №3750 виконав свої зобовязання на суму 89256 грн, у звязку з чим борг за вказаним договором дорівнює 66122,88грн.

Позивач надав відповідачу послуги, передбачені договором, що належним чином в порядку ст.ст.73-79 ГПК України підтверджено матеріалами справи. Так, згідно актам здачі-прийняття робіт (наданих послуг) відповідач отримав надані позивачем послуги за вказаним договором і підписав двосторонні документи, які передбачені договором, на суму 155378,88 грн. Акт звірення взаємних розрахунків від 01.04.14 (а.с.89), підписаний керівниками та головними бухгалтерами підприємств без доповнень та зауважень на суму боргу 66122,88 грн на користь позивача, сторони узгодили за ініціативою відповідача відповідач направив лист від 04.04.14 №849/бух на адресу позивача з актом звірення станом на 01.04.14 і з сумою боргу у заявленому до стягнення розмірі 66122,88 грн.

На підставі вказаного у позивача виникло право на стягнення боргу з відповідача в сумі 66112 грн 88 коп. у відповідності до умов договору та вимог закону (ст.ст.307-315 ГК України, ст.ст. 909, 919 ЦК України).

За таких підстав позов про стягнення боргу в сумі 66112 грн 88 коп. за договором від 22.08.2011 №4281/тр/666/1.3-11, укладеним сторонами по справі, підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.173, 193, 307-315 ГК України, ст.ст. 610, 629, 909, 919 ЦК України, керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Хімічного казенного обєднання імені ОСОБА_1, 94540, м.Хрустальний, м. Петрово-Красносілля Луганської області, вул. Леніна, б.1, ід. код 14312683 на користь Державної акціонерної холдингової компанії Артем, 04050, м. Київ, вул. Мельникова б.2/10, ід. код 14307699 борг в сумі 66112,88 грн та судовий збір у сумі 1762 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2018.

Суддя Р. Шеліхіна