ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

12.04.2018м. ДніпроСправа № 904/8414/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНДЗОР", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелот і Ко", м. Харків

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеротех ЛТД", м. Дніпро

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, м. Дніпро

про визнання правочину (двостороннього договору) фіктивним та недійсним

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Чорна К.Ф., дов. від 19.12.2017р.

від позивача: ОСОБА_3, ордер № 000041 від 28.02.2018р.

від позивача: Білозерцев О.В., дов. від 26.02.2017р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: Тур Є.А., дов. від 10.07.2017р.

від третьої особи 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНДЗОР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелот і Ко", в якому просило визнати правочин (двосторонній договір) від 01.07.2013р. найму (оренди) майна щодо приміщення складу, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 35, загальною площею 280 кв.м, який розташовано на земельній ділянці площею 1,0212 га, кадастровий номер НОМЕР_1, який укладений між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" - фіктивним та недійсним.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 01.11.2015р. між ТОВ "Камелот і Ко" і ТОВ "Аеротех ЛТД" було укладено договір суборенди майна (складу), у відповідності до якого ТОВ "Камелот і Ко" (орендар) передає, а ТОВ "Аеротех ЛТД" (суборендар) приймає у тимчасове володіння і користування приміщення складу, загальною площею 280кв.м, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 35. За умовами зазначеного договору об"єкт суборенди знаходиться у володінні ТОВ "Камелот і Ко" згідно, начебто, укладеного 01.07.2013р. договору оренди майна (складу) між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко". Посилаючись на ст.774 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що ані 01.07.2013р., ані раніше, ані пізніше ТОВ "ВІНДЗОР" не вступало у жодні договірні відносини з ТОВ "Камелот і Ко" щодо зазначеного складу та не укладало жодних відповідних договорів оренди на це майно, у зв"язку з чим не може існувати і жодного договору піднайму (суборенди) цього майна між ТОВ "Камелот і Ко" та ТОВ "Аеротех ЛТД", оскільки відповідно до норм Цивільного кодексу України відносини піднайму є похідними від відносин найму. Отже договір найму, начебто укладений між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" - слід визнати фіктивним та недійсним.

Ухвалою суду від 18.09.2017р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, залучено до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеротех ЛТД", справу призначено до розгляду в засіданні на 03.10.2017р.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечував, відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аеротех ЛТД" зазначає, що договір оренди між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" було укладено 01.07.2013р. відповідно до вимог чинного законодавства та передано в оренду ТОВ "Камелот і Ко" за актом приймання-передачі, про що може підтвердити директор ТОВ "Камелот і Ко" - ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 03.10.2017р. відкладено розгляд справи на 12.10.2017р. о 14:30год.

12.10.2017р. у судових засіданнях оголошувались перерви до 12.10.2017р. о 16:40год. та до 17.10.2017р.

Ухвалою суду від 17.10.2017р. залучено до розгляду справи у якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, яка у подальшому у судові засідання не з"являлась, пояснення щодо позову та відзиву не подала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

12.10.2017р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, оскільки договір оренди від 01.07.2013р. директор ТОВ "ВІНДЗОР" ОСОБА_6 не підписував.

Ухвалою суду від 17.10.2017р. у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта було поставлено питання: "Чи виконано підпис на договорі оренди майна від 01.07.2013 року, укладеного між ТОВ "Віндзор" та ТОВ "Камелот і Ко" щодо оренди приміщення складу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 35, загальною площею 280 кв.м, ОСОБА_6 чи іншою особою?". Крім того, цією ухвалою було зупинено провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи до повернення її з висновком експерта до Господарського суду Дніпропетровської області.

24.11.2017р. до суду надійшла справа №904/8414/17 та клопотання судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, а саме: оригіналу досліджуваного договору оренди майна від 01.07.2013, укладеного між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" щодо оренди приміщення складу, загальною площею 280 кв.м, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 35; вільних зразків підпису та почерку ОСОБА_7 за 2012-2016 роки, що можуть міститися в оригіналах заяв, квитанцій, нотаріально посвідчених документів, документів особистого та робочого характеру (10-15 документів).

Ухвалою суду від 28.11.2017р., з урахуванням ухвали про описку від 26.02.2018р., поновлено провадження у справі з 14.12.2017р., судове засідання було призначено на 14.12.2017р. для розгляду клопотання експерта.

Ухвалою суду від 14.12.2017р. відкладено розгляд клопотання експерта на 21.12.2017р.

У зв"язку із знаходженням судді Петрової В.І. на лікарняному судове засідання, призначене на 21.12.2017р., не відбулось.

Згідно п.1 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (Відомості Верховної ради, 2017р., №48, ст.436) цей закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016р., №31, ст.545), опублікованим у газеті "Голос України".

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017р. №2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" з 15.12.2017 починає роботу Верховний Суд.

Як зазначено у п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 28.12.2017р., з урахуванням ухвали про описку від 26.02.2018р., вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання для розгляду клопотання експерта на 11.01.2018р.

Ухвалою суду від 11.01.2018р., з урахуванням ухвали про описку від 26.02.2018р., зупинено провадження у справі №904/8414/17, направлено справу до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження виконання судової експертизи відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2017р. за наявними у матеріалах справи документами.

У зв"язку з тим, що ТОВ "ВІНДЗОР" не надало документи, витребувані експертом, судова почеркознавча експертиза проведена не була.

Ухвалою суду від 21.02.2018р. поновлено провадження у справі з 28.02.2018р. та призначено підготовче засідання на 28.02.2018р.

Ухвалами суду від 28.02.2018р., від 29.03.2018р. та від 02.04.2018р. відкладено підготовче засідання на 29.03.2018р., на 02.04.2018р. і на 10.04.2018р. відповідно, а 10.04.2018р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 12.04.2018р.

Згідно ч.3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

28.03.2018р. позивач змінив підставу позову, подавши до суду письмову заяву, вважав, що договір оренди між ТОВ "ВІНДЗОР" та ТОВ "Камелот і Ко" із датою підписання 01.07.2013р. є недійсним нікчемним, оскільки цей договір не містить умов, які визначені Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України, як істотні, а саме: розміру орендної плати, з урахуванням індексації; порядку використання амортизаційних відрахувань; порядку відновлення орендованого майна; умов повернення орендованого майна або викупу. Крім того, позивач зазначив, що державна реєстрація прав власності на склад не проводилась, а тому вказаний у договорі оренди склад на час укладення договору оренди не мав статусу нерухомого майна. До того ж, позивач зазначив, що договір оренди від 01.07.2013р. сторонами договору не виконувався, про що в матеріалах справи відсутні докази.

27.02.2018р. позивач надав до суду Висновок №111/17 експертного почеркознавчого дослідження, який було складено 20.11.2017р. за заявою представника ТОВ "ВІНДЗОР" (за довіреністю) ОСОБА_3 У цьому висновку зазначено, що 06.11.2017р. до ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" при заяві представника ТОВ "Віндзор" (за довіреністю) ОСОБА_3 для проведення почеркознавчого дослідження надійшли:

- технічна копія договору оренди майна (складу) від 01.07.2013, що укладений від імені ТОВ "Віндзор" та ТОВ "Камелот і Ко" (російською мовою);

- технічна копія акту приймання-передачі від 01.07.2013 по договору оренди від 01.07.2013 (російською мовою);

- оригінал паспорту ОСОБА_6 НОМЕР_2, що виданий 02.06.2003;

- документи зі зразками підпису ОСОБА_6 на 18 аркушах.

Почеркознавчим дослідженням необхідно було встановити:

"1. Чи виконано рукописний текст та підпис у договорі оренди майна (складу) від 01.07.2013, сторонами якого є ТОВ "Віндзор" та ТОВ "Камелот і Ко" ОСОБА_7 чи іншою особою?

2. Чи виконано рукописний текст та підпис у Акті приймання-передачі по договору оренди від 01.07.2013, сторонами якого є ТОВ "Віндзор" та ТОВ "Камелот і Ко" ОСОБА_7 чи іншою особою?".

За Висновком №111/17 експертного почеркознавчого дослідження підписи від імені ОСОБА_7, зображення яких містяться у рядку "Директор ОСОБА_6." графи "АРЕНДАТОР" у технічній копії договору оренди майна (складу) від 01.07.2013, що укладений від імені ТОВ "Віндзор" та ТОВ "Камелот і Ко" (російською мовою), та у рядку "Директор ОСОБА_6." графи "АРЕНДОДАТЕЛЬ ООО "ВИНДЗОР" у технічній копії акту приймання-передачі від 01.07.2013 по договору оренди від 01.07.2013 (російською мовою), виконані не ОСОБА_7, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_6

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Як вбачається з наданої третьою особою 1 у дану справу копії договору оренди майна (складу), 01.07.2013р. між ТОВ "Віндзор" (орендодавець) та ТОВ "Камелот і Ко" (орендар) укладений договір оренди майна (складу), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування майно (склад), розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 35, загальною площею 282кв.м, який розташовано на земельній ділянці площею 1,0212 га, кадастровий НОМЕР_1.

Згідно п.2.1. договору строк оренди встановлюється з моменту підписання акту приймання-передачі по 31.12.2013р.

Відповідно до п.3.1. договору за орендований об"єкт орендар сплачує щомісяця орендну плату згідно виставлених рахунків.

Орендна плата сплачується у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа наступного місяця (п.3.2. договору). Орендна плата за взаємною згодою сторін може вноситись і в іншій формі (п.3.4. договору).

За п.3.3. договору розмір орендної плати може переглядатись за згодою сторін.

Згідно п.5.1. договору орендар зобов"язується, зокрема своєчасно здійснювати орендні платежі та самостійно укласти договори на надання комунальних послуг.

Відповідно до п.5.2. договору орендар має право, зокрема: передавати орендований об"єкт в суборенду без письмової згоди орендодавця; облаштовувати орендований об"єкт на власний розсуд.

За додатком №1 до договору оренди від 01.07.2013р. (акт приймання-передачі до договору) орендодавець передав, а орендар прийняв орендований об"єкт, площею 282кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 35.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Цивільним кодексом України у ч.1 ст.627 визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України, згідно ч.1 якої, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказано, що необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Аналогічні роз'яснення викладені в п.2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України, а саме: не вважаються вчиненими правочини (укладеними договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами): не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення тощо. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови може свідчити про його неукладення, а не про його недійсність.

Згідно ч.1 ст.284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Таким чином, для того, щоб договір вважався укладеним, необхідно, щоб згода щодо усіх його істотних умов була досягнута сторонами як у встановленому законом порядку, так і в установленій законом формі. Відповідно недотримання сторонами встановлених законом порядку та форми досягнення згоди щодо усіх його істотних умов означає про неукладення договору.

У той же час, виходячи зі змісту договору оренди майна від 01.07.2013р., судом встановлено, що сторонами договору не були погоджені такі істотні умови як:

- вартість об'єкта оренди;

- розмір орендної плати;

- порядок повернення майна з оренди.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України в редакції, до діяла на дату, визначену в договорі оренди (01.07.2013), правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими не це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Проте з наданої ТОВ "Аеротех ЛТД" копії договору оренди майна від 01.07.2013р. вбачається, що ані договір, ані акт приймання-передачі до договору оренди від 01.07.2013р. не скріплені печаткою ТОВ "ВІНДЗОР".

Виходячи з викладеного, враховуючи положення ст.ст.205-210 Цивільного кодексу України, ч.ч.2-5 ст.180 Господарського кодексу України, суд приходить до висновку, що договір оренди майна між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" від 01.07.2013р. є неукладеним, оскільки сторони в договорі не визначили всіх істотних умов договору оренди, передбачені ст.284 Господарського кодексу України, та його форма не відповідає ст.207 Цивільного кодексу України в редакції станом на 01.07.2013р.

Судом також встановлено, що 01.11.2015р. між ТОВ "Камелот і Ко" (орендар) та ТОВ "Аеротех ЛТД" (суборендар) було укладено договір суборенди майна (складу).

Згідно п.1.1. договору суборенди орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове володіння і користування приміщення складу, розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 35, загальною площею 280кв.м, який розташовано на земельній ділянці площею 1,0212 га, кадастровий НОМЕР_1) (далі - об'єкт суборенди). Об'єкт суборенди знаходиться у володінні орендаря згідно договору оренди майна (складу) від 01.07.2013р.

Згідно п.6.1. договору суборенди договір укладено терміном до 01.10.2016р. (включно).

За п.6.2. договору суборенди договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та закінчується після спливу його дії і виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Цивільним кодексом України у ст.215 визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Отже, аналізуючи положення статті 774 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що правом надання майна в піднайм (суборенду) наділений наймач (орендар) такого майна.

Оскільки суд, розглядаючи справу, дійшов висновку про те, що договір оренди майна між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" від 01.07.2013р. є неукладеним, у ТОВ "Камелот і Ко" було відсутнє право передавати в суборенду майно, яке було предметом договору оренди від 01.07.2013р.

Більш того, з договору суборенди майна від 01.11.2015р. вбачається, що термін дії договору (до 01.10.2016р.) значно перевищує строк договору оренди майна від 01.07.2013р., що є порушенням ст.774 Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що зміст договору суборенди майна від 01.11.2015р. між ТОВ "Камелот і Ко" та ТОВ "Аеротех ЛТД" є таким, що не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а отже згідно ст.215 Цивільного кодексу України є недійсним.

До того ж, зважаючи на те, що за висновком суду договір оренди майна між ТОВ "ВІНДЗОР" і ТОВ "Камелот і Ко" від 01.07.2013р. є неукладеним, а договір суборенди майна від 01.11.2015р. між ТОВ "Камелот і Ко" та ТОВ "Аеротех ЛТД" є недійсним, відсутні підстави для застосування щодо ТОВ "Аеротех ЛТД" положень ч.2 ст.777 Цивільного кодексу України, яка встановлює переважне право для орендаря, який належно виконує свої обов'язки за договором оренди, у разі продажу речі, переданої в оренду, перед іншими особами на її придбання, а отже при укладенні 30.01.2017р. договору купівлі-продажу нерухомого майна з розстроченням платежу ТОВ "ВІНДЗОР" з ОСОБА_8, обмежень щодо продажу майна, встановлених ч.2 ст.777 Цивільного кодексу України, не було.

12.04.2018р. суд зробив витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелот і Ко" (ідентифікаційний код 37989379), згідно якого 01.02.2018р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелот і Ко" за рішенням засновників.

Згідно ч.2 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст.231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Однак позивач з клопотанням про повернення судового збору до суду не звертався, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне роз'яснити, що сума сплаченого судового збору повертається з Державного бюджету України за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

12.04.2018р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини ухвали відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.123, п.2 ч.2 ст.185, п.6 ч.1 ст.231, ст.ст.232-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №904/8414/17.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 12.04.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені ст.256, п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 17.04.2018р.

Суддя В.І. Петрова