ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1768/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 у справі

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" до: 1) Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради; 2) Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання недійсним свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Коротка історія справи та зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У липні 2017 року Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" (далі - ДП "Одеський морський торговельний порт") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (далі - Виконавчий комітет); 2) Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни (далі - ФОП Серєкова С.І.) в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Алексєєнко Віолетти Анатоліївни від 28.07.2014 з індексним номером 14736132, яким зареєстровано право приватної власності на 1/1 частки будівель та споруд бази відпочинку "Сонячне світло", що розташовані за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий Берег, 22; визнати недійсним свідоцтво про право власності видане на зазначене нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог ДП "Одеський морський торговельний порт" зазначав про те, що 28.10.2005 між Державним підприємством "Одеський судноремонтний завод "Україна" (правонаступником якого є позивач) та ФОП Серєковою С.І. було укладено договір № 1090/1 про спільну діяльність щодо забезпечення діяльності бази відпочинку "Сонячне світло", метою якого є експлуатація і обслуговування бази відпочинку "Сонячне світло", забезпечення збереження та модернізація послуг у сфері туризму, рекреації та відпочинку працівників сторін договору; рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2010 у справі № 15/121-10-3221 зазначений договір розірвано.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.10.2010 у справі № 15/154-10-4117 визнано за ФОП Серєковою С.І. право власності на частку у спільному майні бази відпочинку "Сонячне світло", яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, Лиманський район, у розмірі 84/100 частин вартістю 714 733 грн.

ДП "Одеський морський торговельний порт" стало відомо про те, що 28.07.2014 державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області здійснено державну реєстрацію права приватної власності за ФОП Серєковою С.І. на 1/1 частин будівель та споруд бази відпочинку "Сонячне світло" та видано їй свідоцтво про право власності на це майно за номером 24811146.

Посилаючись на відсутність у ФОП Серєкової С.І. правових підстав для володіння 1/1 частин будівель та споруд бази відпочинку "Сонячне світло", ДП "Одеський морський торговельний порт" просило задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.10.2017 (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що прийняття спірного рішення про реєстрацію нерухомого майна та видача свідоцтва про право власності, мали місце не на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2010 у справі № 15/154-10-4117, а на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 27.05.2014 за № IУ 89 Відділом метрології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 (колегія суддів: Таран С.В., Будішевська Л.О., Мишкіна М.А.) зупинено провадження у справі до вирішення адміністративної справи № 826/12910/17 за позовом ДП „Одеський морський торговельний порт" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ФОП Сєрєкової С.І. про скасування реєстрації декларації від 27.05.2014 № ІУ89 про готовність об'єкта до експлуатації.

Ухвалу обґрунтовано тим, що обставини, які розглядаються Окружним адміністративним судом міста Києва стосовно правомірності введення в експлуатацію готового об'єкта будівництва, розташованого у м. Білгород-Дністровський Одеської області, смт. Затока, бульвар Золотий Берег, 22, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно, проте впливають на вирішення даного спору щодо правомірності реєстрації за відповідачем-2 права власності на зазначене нерухоме майно, а відтак перебувають в залежності від наявності/відсутності підстав для скасування спірного рішення державного реєстратора.

Узагальнені доводи та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ФОП Сєрєкова С.І. наводить обставини справи не зазначаючи при цьому які норми процесуального права було порушено судом апеляційної інстанції та просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників судового процесу до Верховного Суду не надходили.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, згідно з якими, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у даній справі є вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт" про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 28.07.2014 з індексним номером 14736132, яким зареєстровано право приватної власності на 1/1 частки будівель та споруд бази відпочинку "Сонячне світло" за ФОП Сєрєковою С.І., та про визнання недійсним свідоцтва про право власності, виданого на підставі цього рішення.

Предметом розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/12910/17 є вимоги ДП „Одеський морський торговельний порт" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування реєстрації декларації від 27.05.2014 № ІУ89 про готовність об'єкта до експлуатації "Будівництво бази відпочинку "Сонячне світло" за адресою: Одеська обл., смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Лиманський р-н, база відпочинку "Сонячне світло", бульвар Золотий Беріг, буд. 22".

При цьому апеляційним господарським судом встановлено, що згідно матеріалів реєстраційної справи № 03 державна реєстрація права власності на зазначене нерухоме майно була проведена на підставі декларації від 27.05.2014 № ІУ89 про готовність об'єкта до експлуатації "Будівництво бази відпочинку "Сонячне світло" за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий Беріг, буд. 22".

Таким чином, предмет спору у даній справі безпосередньо пов'язаний з предметом розгляду адміністративної справи, що розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва, а обставини, які підлягають встановленню під час розгляду адміністративного спору стосовно правомірності введення в експлуатацію готового об'єкта будівництва, розташованого у м. Білгород-Дністровський Одеської області, смт. Затока, бульвар Золотий Берег, 22, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно, проте впливають на вирішення даного спору щодо правомірності реєстрації за відповідачем-2 права власності на зазначене нерухоме майно, а відтак перебувають в залежності від наявності/відсутності підстав для скасування спірного рішення державного реєстратора.

За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції про зупинення провадження у даній справі до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/12910/17 за позовом ДП „Одеський морський торговельний порт" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ФОП Сєрєкової С.І. про скасування реєстрації декларації від 27.05.2014 № ІУ89 про готовність об'єкта до експлуатації є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам частини 1 статті 79 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

Доводи касаційної скарги ФОП Сєрєкової С.І. стосуються незгоди із оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції, не містять посилань на порушення судом норм процесуального права під час винесення ухвали про зупинення провадження у справі та спростовуються вище викладеним, тому відхиляються судом, як безпідставні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, оскаржувану ухвалу у справі прийнято з додержанням вимог процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сєрєкової Світлани Іванівни залишити без задоволення.

2. Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 05.12.2017 у справі № 916/1768/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді Г. Мачульський

І. Кушнір