РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.03.2018Справа № 910/108/18

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія"
доТовариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні:
відповідача:1. ОСОБА_1
2. ОСОБА_2
позивача:3. ОСОБА_3
простягнення 100 000,00 грн.
Суддя Бойко Р.В.

при секретарі судового засідання Бариновій О.І.

Представники сторін:

від позивача:Рожков О.Є.
від відповідача:Грідін В.В.
від третьої особи 1:не з'явився
від третьої особи 2:не з'явився
від третьої особи 3:ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В січні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" (надалі - "ПрАТ "СТ "Гарантія") звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - "ТДВ СК "Альфа-Гарант") про стягнення 100 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди належному на праві власності ПрАТ "СТ "Гарантія" автомобілю марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, було завдано збитки, які на підставі ст. 1188 Цивільного кодексу України підлягають відшкодуванню винною особою. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно дорожньо-транспортна пригода (надалі - "ДТП"), застрахована ТДВ СК "Альфа-Гарант" на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016, а тому, на думку позивача, обов'язок з відшкодування завданих йому збитків в частині 100 000,00 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/108/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2018 задоволено заяву позивача про залучення третьої особи та залучено до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Суть заперечень відповідача проти позовних вимог, наведених у відзиві та інших, поданих до суду документах, зводиться до того, що спірна відмова від виплати страхового відшкодування у даному випадку є законною та обґрунтовано, оскільки позивачем не було виконано покладені на нього як власника пошкодженого транспортного засобу обов'язки із збереження такого транспортного засобу у тому ж стані, в якому він знаходився після ДТП, до його огляду уповноваженим страховиком представником, що унеможливило встановлення в повній мірі причин і обставин пригоди та розміру заподіяної шкоди. Також, відповідач вказував на те, що обставини спірної ДТП викликають сумніви в її реальності та мають ознаки змови її учасників з метою інсценування ДТП для отримання страхового відшкодування, у зв'язку з чим останнім було направлено звернення до правоохоронних органів щодо кримінального правопорушення, яке має ознаки шахрайства.

Суть відповіді позивача на відзив, викладеній у відповідному документі та інших поданих до суду заявах/поясненнях, зводиться до того, що відповідач зобов'язаний був виконати взяті на себе згідно договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016 зобов'язання з виплати страхового відшкодування за наслідками настання спірної ДТП, а його заперечення є нічим інших як ухиленням від виконання своїх обов'язків, адже уповноваженим представником відповідача ОСОБА_6 було проведено відповідний огляд пошкодженого транспортного засобу позивача вже на наступний день після ДТП.

Надаючи пояснення на відповідь позивача відповідачем було повідомлено, що будь-яких правовідносин з ОСОБА_6 щодо огляду та визначення розміру збитків пошкодженого транспортного засобу позивача внаслідок спірної ДТП між ними ніколи не виникали та вказану особу на відповідний огляд відповідачем не направлялося.

Надаючи свої пояснення стосовно суті спору третя особа 3 вказував на те, що саме працівниками відповідача було направлено на огляд транспортного засобу позивача ОСОБА_6, а тому посилання відповідача на неможливість встановлення причин і обставин спірної події та визначення розміру збитків внаслідок розібрання останнім пошкодженого автомобіля при огляді є безпідставним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2018, викликано в судове засідання в якості свідка ОСОБА_3 та попереджено його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

В судове засідання 29.03.2018 представники сторін та третя особа 3 з'явились, надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а відповідач - заперечує проти них та просить відмовити у задоволенні позову, третя особа підтримує позицію позивача та заявлені ним позовні вимоги.

В порядку, визначеному ст. 211 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні було здійснено допит свідка ОСОБА_3 шляхом поставлення йому сторонами та судом відповідних питань.

В судовому засіданні 29.03.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Суд відзначає, що фактичним предметом вирішення спору у даній справі є дослідження правомірності відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016 за наслідками пошкодження автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, в ДТП, в той час, як інші обставини, зокрема, факт настання такого ДТП, його причини та обставини є предметом встановлення в рамках досудового розслідування Слідчим відділом Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівські області кримінального провадження за №0000914 від 22.08.2017.

При цьому, позивачем вказується на те, що внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди належному йому автомобілю марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, було завдано збитки, які в силу страхування відповідачем відповідальності володільця автомобіля "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, водія якого визнано винним згідно постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 у справі №748/921/17 у скоєнні такого ДТП, підлягають відшкодуванню саме відповідачем у визначених договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016 межах відповідальності страховика, однак, останній безпідставно ухиляється від виконання такого обов'язку.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачем вказується на те, що потерпілим (позивачем та безпосередньо водієм) не було виконано покладених на нього положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язків, що унеможливило повне та об'єктивне встановлення всіх причин і обставин настання відповідної ДТП, що в силу приписів наведеного закону є правомірною підставою для відмови у виплаті відповідного страхового відшкодування.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази (в т.ч. шляхом допиту свідка), заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Положеннями ч.ч. 1, 5 ст. 12 Цивільного кодексу України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Згідно із ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Положенням п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Тобто, встановлюючи обов'язок виплати страхового відшкодування законодавцем було передбачено випадки з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли особою, яка має право на отримання відшкодування, не було виконано покладених на неї вказаним Законом обов'язків, що унеможливило встановлення страховиком факту дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру заподіяної шкоди.

За змістом ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

У відповідності до п. 331.1 ст. 331 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

З огляду на викладені положення вбачається, що виплата страхового відшкодування за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язком відповідного страховика за наслідками настання страхового випадку, виконання якого обумовлюється на лише фактом завдання шкоди забезпеченим транспортним засобом, а є наслідком комплексу узгоджених дій (спільної реалізації страховиком, страхувальником або іншою особою, відповідальність якої застрахована, водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий) наділених їх прав та виконання обов'язків), спрямованих на встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди.

Тобто, для виплати страхового відшкодування є необхідним встановлення всіх елементів такого зобов'язання, а саме: факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, що здійснюється в т.ч. за наслідками виконання особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), водіями причетними до дорожньо-транспортної пригоди транспортних засобів та іншими зацікавленими особами покладеного на них Законом обов'язку з сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин відповідної дорожньо-транспортної пригоди та надання страховику інформації щодо причин та обставин її настання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в силу закріплених в положеннях ст.ст. 11-14 Цивільного кодексу України меж здійснення права і обов'язків в комплексі із визначеними ст.ст. 33, 331 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язками вказаних осіб є надання страховику інформації про подію, яка може бути підставою для виплати страхового відшкодування за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, має бути здійснено з дотриманням принципу добросовісності, що в першу чергу полягає в достовірності відповідної інформації, адже в іншому випадку (як то встановлення недостовірності наданої інформації чи приховування певної інформації) страховик позбавлений можливості встановити обставини страхової події, а тому має право відмовити у виплаті відповідного страхового відшкодування.

Саме з метою дотримання вказаного принципу добросовісного виконання обов'язків учасниками правовідносин з виплати страхового відшкодування договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ в розробленому на виконання Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зразку повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було внесено положення про те, що з підписанням відповідного повідомлення особа, яка його подає, підтверджує достовірність викладеної нею інформації та обізнаність про те, що у випадку встановлення протилежного, у виплаті страхового відшкодування маже бути відмовлено.

В даному випадку, наведене знайшло своє відображення у поданих відповідачу за підписами ОСОБА_3, генерального директора ПрАТ "СТ "Гарантія" ОСОБА_7 та ОСОБА_1 повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 04.04.2017 за №ЦВ/17/1292), заяві про страхове відшкодування від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 05.04.2017 за №ЦВ/17/1292), повідомленні особи, відповідальність якої застрахована, про дорожньо-транспортну пригоду від 04.04.2017 (реєстрація відповідачем 05.04.2017 за №ЦВ/17/1292).

Так, на подію, яка за твердженням позивача є підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування згідно договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016, останній вказує на пошкодження належного йому автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, в ДТП, зумовленій порушенням ОСОБА_1, керуючи забезпеченим за полісом транспортним засобом - автомобілем "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, Правил дорожнього руху України, а саме, в поданому до відповідача повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 04.04.2017 за №ЦВ/17/1292) зазначалося, що 02.04.2017 о 09:02 год. на автодорозі Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, поворот на с. Халявин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, їхав по автодорозі (М01) в сторону смт. Ріпки (з м. Чернігів) та в районі повороту до с. Халявин його підрізав автомобіль "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_3 з метою уникнення зіткнення був змушений з'їхати в кювет, чим і було завдано пошкоджень належному позивачу автомобілю.

Вказане повідомлення було подано від імені ПрАТ "СТ "Гарантія" ОСОБА_3 (тією ж особою, яка керувала автомобілем марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, при настанні спірної події), посада якого була визначена як аварійний комісар, та в такому повідомленні останнім за власним підписом серед іншого було зазначено про те, що: відповідна подія мала місце 02.04.2017 о 09:02 год.; швидкість автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, на момент її настання становила 90 км/год; про настання такої події було повідомлено поліцію о 09:03 год.

При цьому, у відповідному повідомлені своїм підписом вказана особа (ОСОБА_3А.) підтвердив достовірність зазначеної інформації.

В подальшому, згідно поданої від імені ПрАТ "СТ "Гарантія" ОСОБА_3, посада якого була зазначена як аварійний комісар, заяви про страхове відшкодування від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 05.04.2017 за №ЦВ/17/1292), підписаної генеральним директором ПрАТ "СТ "Гарантія" ОСОБА_7, було також зазначено, що спірна подія мала місце 02.04.2017 о 09:02 год.

У повідомленні особи, відповідальність якої застрахована, про дорожньо-транспортну пригоду від 04.04.2017 (реєстрація відповідачем 05.04.2017 за №ЦВ/17/1292) ОСОБА_1 було повідомлено, що 02.04.2017 о 09:00 год. керуючи автомобілем "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, він рухався в лівій полосі зі швидкістю 60 км/год по трасі Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, на повороті на с. Халявин, не подивився у дзеркало і почав здійснювати маневр вправо, у зв'язку з чим підрізав автомобіль марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, який рухався у правій полосі, внаслідок чого останній з'їхав в кювет.

Отже, повідомляючи на виконання положень ст.ст. 33, 331 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідача про настання спірної події її учасниками (водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_1.) було надано відповідну інформацію про обставини її настання, зокрема, про те, що остання мала місце 02.04.2017 о 09:02 год.

Дані обставини (настання спірної події 02.04.2017 о 09:02 год.) також було відображено в довідці №282943 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій Начальником сектору ДТП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, а також знайшли своє відображення в постанові Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05.04.2017 у справі №748/921/17.

Відтак, досліджуючи питання причин та обставин події на предмет настання страхового випадку за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1623451 від 10.10.2016 відповідач виходив з дійсності (достовірності) повідомленої йому інформації, зокрема, про те, що спірна подія мала місце 02.04.2017 о 09:02 год., а водій автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, на момент її настання рухався зі швидкістю 90 км/год.

Розслідуючи причини відповідної події відповідачем було замовлено проведення автотехнічного дослідження при спірній події, за наслідками проведення якого спеціалістом ОСОБА_8 (свідоцтво №379 від 26.10.2001, з правом проведення автотехнічної експертизи) було складено висновок №2017-1040 автотехнічного дослідження від 22.07.2017, відповідно до якого повідомлено, що гальмівний шлях автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, при відповідній дорожній обстановці та швидкості руху 60 км/год дорівнює 23,9-25,5 м, що менше ширини проїзної частини другорядної дороги, яка дорівнює біля 31,5 м., а тому водій вказаного автомобіля мав технічну можливість шляхом застосування гальмування уникнути виїзду в кювет за другорядною дорогою.

В листі №1040-01 від 12.02.2018 спеціаліст ОСОБА_8 (свідоцтво №379 від 26.10.2001, з правом проведення автотехнічної експертизи) зазначив, що повний зупинний шлях автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, при відповідній дорожній обстановці та швидкості руху 90 км/год менше мінімально-можливої відстані такого автомобіля, на якій водій ОСОБА_3, змістив автомобіль вправо, а тому останній мав технічну можливість шляхом застосування гальмування уникнути виїзду в кювет за другорядною дорогою.

Однак, в поданих до суду 15.02.2018 поясненнях від 14.02.2018, ОСОБА_3 було зазначено про те, що 02.04.2017 керуючи автомобілем марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, він рухався по а/д Київ-Чернігів-Н.Яриловичі вранці (між 06-00 та 09-00) зі швидкістю близько 110 км/год.

В подальшому, при допиті ОСОБА_3 в судовому засіданні 29.03.2018 в якості свідка, останнім було підтверджено, що подані ним раніше до суду пояснення та надані відповіді слід вважати заявою свідка, та вказано на те, що спірна подія мала місце до 08:00 год. 02.04.2017, можливо близько 7:40-7:50 год., а у відповідь на запитання чому в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 04.04.2017 за №ЦВ/17/1292) ним було зазначено, що остання мала місце саме о 09:02 год., останній зазначив, що вказав такий час виключно на вимогу працівника відповідача при заповненні повідомлення, пославшись на те, що такий час було вказано ОСОБА_1 працівникам поліції, які і відобразили його у відповідному протоколі та довідці. Однак, жодних доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять, як і не було зазначено про це в позовній заяві.

Також, представником відповідача в судовому засіданні було звернуто увагу на те, що в рамках досудового розслідування Слідчим відділом Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівські області кримінального провадження за №0000914 від 22.08.2017, відкритого за заявою ТДВ СК "Альфа-Гарант" про дій, які можуть мати ознаки шахрайства, було встановлено, що близько 7:41 год. 02.04.2017 ОСОБА_9 відправляв зі свого мобільного смс-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_1, у зв'язку з чим при допиті ОСОБА_3 задав питання чи були вони знайомі до настання спірної події та за яких обставин було відправлено дане повідомлення до настання вказаного останнім часу настання спірної події (09:02 год).

У відповідь на вказані питання ОСОБА_3 було повідомлено наступне: до настання спірної події ОСОБА_1 він не знав; направлення смс-повідомлення на телефон останнього мало місце о 07:41 год. та зумовлено наступним: після ДТП він та ОСОБА_1 вели переговори щодо мирного врегулювання даної події шляхом відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди власними коштами, однак останній забув свій мобільний телефон вдома, у зв'язку з чим попросив у ОСОБА_3 мобільний телефон для здійснення дзвінка своєму товаришу (знайомому), який з ним разом проживає, щоб той привіз його (мобільний телефон ОСОБА_1.) на місце події для здійснення останнім дзвінків з метою встановлення чи зможе він зібрати кошти; близько 07:39 год. з мобільного телефону ОСОБА_3 було здійснено дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_1; після цього з метою забезпечення можливості доставлення телефону ОСОБА_1 на місце події його товаришем (знайомим) ОСОБА_3 викликав таксі за адресою їх місця проживання, а отримане повідомлення-підтвердження від служби таксі переслав за номером телефону ОСОБА_1 смс-повідомленням, що і мало місце о 07:41 год.

Також, при допиті ОСОБА_3 в якості свідка останній повідомив, зокрема, про наступні обставини: на момент настання спірної події він не перебував у трудових відносинах з ПрАТ "СТ "Гарантія", а співпрацював з ним виключно як фізична особа-підприємець, надаючи послуги з проведення огляду та оцінки колісних транспортних засобів на підставі відповідних правочинів; ним не здійснювався виклик аварійного комісара ОСОБА_6 на місце спірної події, а останній був направлений саме працівниками відповідача за наслідками його вимоги при телефонній розмові з працівником ТДВ СК "Альфа-Гарант" про повідомлення про настання спірної події; після закінчення оформлення ДТП він з дозволу ОСОБА_1 (останній передав ключі та документи на автомобіль) взяв автомобіль "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, та поїхав у власних справах (в т.ч. на проходження медичного огляду на стан сп'яніння), який в подальшому забрав власник такого автомобіля - ОСОБА_2; розібрання автомобіля на наступний день після ДТП було здійснено саме при огляді ОСОБА_6 пошкодженого транспортного засобу; на момент прибуття ОСОБА_10 для здійснення огляду пошкодженого транспортного засобу останній вже був розібраний.

Отже, за наданими ОСОБА_3 в якості свідка поясненнями (викладеними в поданому до суду пояснені та відповідях (заяві свідка) та повідомленими при допиті) щодо відомих йому обставин спірної події останній підтвердив, що:

- на момент настання спірної події ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, рухався по а/д Київ-Чернігів-Н.Яриловичі зі швидкістю близько 110 км/год;

- до настання спірної події ОСОБА_3 не був знайомий з ОСОБА_1;

- спірна подія мала місце не о 09:02 год., а до 08:00 год., близько 07:40-07:50 год.;

- о 07:39 год. з мобільного телефону ОСОБА_3 було здійснено телефонний дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_1;

- о 07:41 год. з мобільного телефону ОСОБА_3 було надіслано смс-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_1;

- на момент настання спірної події ОСОБА_3 не перебував у трудових відносинах з ПрАТ "СТ "Гарантія", а співпрацював з ним виключно як фізична особа-підприємець, надаючи послуги з проведення огляду та оцінки колісних транспортних засобів на підставі відповідних правочинів;

- на момент прибуття ОСОБА_10 пошкоджений за наслідками спірної події автомобіль позивача вже був розібраний, що було здійснено аварійним комісаром ОСОБА_6, який самостійно повідомив ОСОБА_3 про своє призначення відповідачем для проведення відповідного огляду;

- після оформлення спірної події ОСОБА_3 взяв автомобіль "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, (ключі та технічний паспорт йому було передано ОСОБА_1.) та поїхав разом з ним на проходження медичного огляду на стан сп'яніння, а потім, самостійно, (без ОСОБА_1.) на роботу, після чого йому зателефонував власник автомобіля - ОСОБА_2, з вимогою повернути автомобіль, а потім і забрав його;

- з власником автомобіля "ВАЗ 2121", державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2 він не знайомий.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

З огляду на викладене вбачається, що за наслідками забезпечення реалізації учасниками прав на підтвердження своїх доводів/заперечень в т.ч. шляхом подання доказів і допиту свідка, їх дослідження та обговорення, матеріалами справи підтверджується, що при повідомленні відповідача про настання спірної події мало місце надання останньому, зокрема, потерпілим в особі ОСОБА_3, недостовірної інформації щодо обставин такої події, а саме: повідомлення іншого часу її настання; іншої швидкості руху пошкодженого транспортного засобу; статусу водія автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 у відносинах з ПрАТ "СТ "Гарантія".

При цьому, як в повідомлені про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 04.04.2017 за №ЦВ/17/1292), поданому відповідачу за підписом ОСОБА_3, так і в заяві про страхове відшкодування від 03.04.2017 (реєстрація відповідачем 05.04.2017 за №ЦВ/17/1292), підписаній генеральним директором ПрАТ "СТ "Гарантія" ОСОБА_7, вказані особи своїм підписом підтвердили достовірність наданої інформації.

Більш того, своїм підписом останні підтвердили свою обізнаність про те, що надання неправдивої інформації може бути наслідком відмови у виплаті страхового відшкодування.

Тобто, має місце невиконання вказаними особами, діючи від імені позивача, покладеного на них положеннями п. 331.1 ст. 331 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку із сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин спірної події та повідомлення йому про всі відомі обставини її настання, адже зазначена ними в повідомленні про настання дорожньо-транспортної пригоди та заяві про виплату страхового відшкодування інформація не відповідає дійсності (з їх же слів), що виключає можливість для висновку про належне виконання ними вказаного зобов'язання.

До того ж, суд звертає увагу на посилання представника відповідача про те, що фактична зміна показань щодо часу настання події та швидкості транспортного засобу мала місце вже після вчинення відповідачем дій, спрямованих на встановлення причин та обставин настання спірної події: проведення дослідження, яке вказало на можливість ОСОБА_3 у спірній ситуації рухаючись зі швидкістю 90 км/год шляхом гальмування уникнути з'їзду в кювет, після чого (враховуючи дату повідомлення учасниками відповідних обставин) ОСОБА_3 було вказано на те, що він рухався зі швидкістю 110 км/год; звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення яке має ознаки шахрайства (мотивоване ознаками підставного страхового випадку), в рамках досудового розслідування за яким, зі слів представника відповідача, які підтверджено свідком ОСОБА_3, на підставі отриманої слідчим інформації було встановлено, що о 07:39-07:49 год 02.04.2017 ОСОБА_3 здійснював дзвінки та відправлення смс-повідомлень на телефон ОСОБА_1, після чого ОСОБА_3 було вказано на те, що спірна подія мала місце до 08:00 год, а не 09:02 год, як було зазначено в повідомленні про ДТП та в позові.

Дані обставини в своїй сукупності дають правові підстави для висновку про недобросовісність відповідних учасників спірних правовідносин у реалізації своїх прав і виконанні обов'язків, що в повній мірі вказує на подання ними страховику недостовірної інформації, обставини чого встановлено судом на підставі зібраних в матеріалах справи доказів.

Щодо посилання ОСОБА_3 на те, що останній керуючи автомобілем марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, рухався саме зі швидкістю 110 км/год, однак в момент настання спірної події (при застосуванні гальмування) його швидкість знизилась до 90 км/год, у зв'язку з чим її і було відображено у відповідному повідомленні, не спростовує встановлених судом обставин недостовірності повідомленої відповідачу інформації та ґрунтується на невірному ототожненні поняття аварійної ситуації, коли порушення правил дорожнього руху не призвело до пошкодження майна чи здоров'я людини, та дорожньо-транспортної пригоди, коли саме створення аварійної ситуації мало своїм наслідком завдання шкоди майну (в т.ч. іншим транспортним засобам) чи здоров'ю людини, тобто, момент настання ДТП пов'язується не виключно з моментом завдання шкоди, а виникає саме в момент вчинення її учасником дії, які в послідуючому зумовили завдання шкоди (що, в даному спірному випадку полягає саме в моменті початку руху ОСОБА_1 вправо, а вже після такого маневру (який є початком ДТП) зі слів ОСОБА_3 він почав гальмувати та повернув кермо вправо.

З огляду на встановлені судом обставини вбачається, що відмова відповідача від виплати спірного страхового відшкодування зумовлена неможливістю встановлення дійсних причин та обставин настання спірної події та визначення розміру завданого збитку, що було наслідком недобросовісного (неналежного) виконання учасниками спірних правовідносин своїх зобов'язань, що в силу приписів п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідчить про її правомірність.

Що ж стосується огляду належного позивачу транспортного засобу після настання спірної події, то суд відзначає, що дослідження даних обставин на предмет відповідності дій учасників спірних правовідносин положенням п. 33.3 ст. 33, ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ніяким чином не впливає на висновок про правомірність відмови відповідача від виплати спірного страхового відшкодування з підстав встановлення існування визначених п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" правових підстав для цього (невиконання зобов'язання особою, яка має право на отримання відшкодування (потерпілим), обов'язку з сприяння страховику в розслідуванні причин та обставин відповідної дорожньо-транспортної пригоди та наданні страховику інформації щодо причин та обставин її настання.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ПрАТ "СТ "Гарантія" до ТДВ СК "Альфа-Гарант" про стягнення суми страхового відшкодування з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 87, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.04.2018.

Суддя Р.В. Бойко