ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.04.2018 Справа № 18/1407/12

За заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково (вх. канцелярії суду №3426 від 03.04.2018р.) у справі №18/1407/12

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Л. Толстого, 87

про стягнення грошових коштів у сумі 16 403 883, 67 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники:

від стягувача: ОСОБА_1

від боржника: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.10.2014 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - 14089569,54 грн. основного боргу, 1064579,70 грн. пені, 656812,52 грн. інфляційних, 592921,91 грн. - 3% річних, 64380,00 грн. судових витрат.

23.01.2015р. на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 21.10.2014р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2015р. видано наказ за яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 14089569,54 грн. основного боргу, 532289,85 грн. пені, 656812,52 грн. інфляційних, 592921,91 грн. - 3% річних, 64380,00 грн. судових витрат.

Ухвалою суду від 22.02.2015р. заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про розстрочення виконання рішення суду від 21.10.2014р. по справі № 18/1407/12 - з а д о в о л ь н и т и ч а с т к о в о. Розстрочено виконання рішення суду від 21.10.2014р. по справі № 18/1407/12 на 12 місяців рівними платежами в сумі 288 353,40 грн. з березеня 2018р. по січень 2019р.

03.04.2018 року за вх. канцелярії суду №3426 до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі № 18/1407/12.

Заява мотивована тим, що відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Із зазначеного випливає, що примусовим виконанням рішення суду є сукупністю дій, що визначені в Законі України Про виконавче провадження, що проводяться органами примусового виконання рішень, що проводяться на підставах і у спосіб, що передбачені законодавством.

Діями, що спрямовані на примусове виконання рішень є заходи примусового виконання, перелік яких визначений ст. 10 Закону України Про виконавче провадження (звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно боржника, вилучення у боржника і передача стягувачеві предметів та ін.). Права державного виконавця під час здійснення примусового виконання рішень передбачені ч. З ст. 18 Закону України Про виконавче провадження.

Органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам (ч.І ст. 44 Закону України Про виконавче провадження).

Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця (ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження). Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Таким чином, примусове виконання рішення суду полягає у застосуванні державною виконавчою службою та приватними виконавцями заходів примусового виконання рішень, що передбачені законом. При цьому, відповідно до закону в результаті здійснення таких заходів стягнуті з боржника кошти обов'язково мають бути зараховані на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, звідки вони перераховуються стягувачеві в порядку, передбаченому ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Із зазначеного випливає, що перерахування коштів боржником самостійно на рахунки стягувача навіть після відкриття виконавчого провадження не може вважатись примусовим виконанням рішення суду, адже такий порядок примусового виконання не передбачений нормами Закону України Про виконавче провадження та у такому випадку відсутній факт стягнення коштів з боржника у примусовому порядку. Тому, перерахування коштів ПАТ Лубнигаз на рахунки ДК Газ України НАК Нафтогаз України є добровільним погашенням заборгованості за договором та рішенням суду від 21.10.2014 р. у справі № 18/1407/12, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучено до даної заяви (з відмітками банку про проведення відповідних платежів).

ПАТ Лубнигаз своєчасно сплачує заборгованість усіма можливими способами, у тому числі і за допомогою спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, які є багатосторонніми правочинами та укладаються за підписами ПАТ Лубнигаз та ДК Газ України НАК Нафтогаз України з метою виконання зобов'язань за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1995, про що прямо зазначено в п. 2.6. кожного спільного протокольного рішення.

При цьому, кожне спільне протокольне рішення як окремий правочин змінює строки розрахунків між ПАТ Лубнигаз та ДК Газ України НАК Нафтогаз України, які було встановлено договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1995 в частині суми коштів, яка сплачена за таким спільним протокольним рішенням. Відповідно до умов спільних протокольних рішень ПАТ Лубнигаз зобов'язаний перерахувати кошти ДК Газ України НАК Нафтогаз України не пізніше наступного дня після зарахування їх на рахунок. Із зазначеного випливає, що оскільки сторонами змінено строк виконання зобов'язань на суму коштів, що зазначена у спільному протокольному рішенні, то перерахування коштів ПАТ Лубнигаз у строки, визначені спільним протокольним рішенням вважається належним та своєчасним виконанням зобов'язань за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1995.

Із зазначеного випливає, що сторонами шляхом укладення спільних протокольних рішень було змінено строки виконання зобов'язань за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1995 після винесення рішення суду про стягнення з ПАТ Лубнигаз коштів у зв'язку з неналежним виконанням вказаного договору. Виконавши умови спільних протокольних рішень ПАТ Лубнигаз виконало умови договору належним чином, а тому обов'язок щодо сплати заборгованості за рішенням суду від 21.10.2014 р. № 18/1407/12 і відповідно наказу від 23.01.2015 р. № 18/1407/12 відсутній у зв'язку з добровільним виконанням його боржником.

Заявник вказує на те, що станом на день подачі даної заяви ПАТ Лубнигаз самостійно та добровільно погасило заборгованість за договором від 20.12.2010р. № 06/10-1995 та відповідно наказом від 23.01.2015 р. № 18/1407/12, виданим Господарським судом Полтавської області, в частині суми коштів у розмірі 13 396 630,72 грн.

Представник стягувача в судове засідання подав заперечення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково вказуючи на те, що за наказом від 23.01.2015 року по справі №18/1407/12 відкрито виконавче провадження, а отже боржником рішення суду у наданий йому строк самостійно не виконано. Відповідно до приписів чинного законодавства визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, якщо обов"язок боржника частково відсутній, можливе лише у разі добровільного виконання рішення - тобто до початку його примусового виконання. Після того, як примусове виконання розпочате, відповідні правовідносини регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" який передбачає інший порядок припинення правовідносин стягувача та боржника. У даному випадку частина виконання обов"язку боржника відбулася в межах виконавчого провадження на стадії примусового виконання органом ДВС рішення суду, що не відноситься до підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відповідно до норм господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представник стягувача підтвердив факт виконання погашення заборгованості ПАТ Лубнигаз за наказом від 23.01.2015 р. № 18/1407/12 в розмірі 13 396 630,72 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частина 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявою стягувача або боржника, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ПАТ Лубнигаз підтверджено часткове виконання ним рішення господарського суду від 21.10.2014 р. № 18/1407/12 та наказу від 23.01.2015 р. № 18/1407/12 у розмірі 13 396 630,72 грн.

Представник ДК Газ України НАК Нафтогаз України в судовому засіданні підтвердив часткове погашення боргу у сумі 13 396 630,72 грн.

Заперечення стягувача суд відхиляє, оскільки статтею 328 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково зокрема якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведене, за висновками суду, є достатньою підставою для визнання наказу суду від 23.01.2015 р. по справі №18/1407/12 таким, що не підлягають виконанню частково у сумі 13 396 630,72 грн., у зв'язку з чим заява боржника визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню частково у справі №18/1407/12 - з а д о в о л ь н и т и.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ по справі 18/1407/12, який виданий Господарським судом Полтавської області 23 січня 2015 року, частково в сумі коштів у розмірі 13 396 630,72 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст..ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 13.04.2018 р.

Суддя Гетя Н.Г.